Справа № 682/2178/20
Провадження № 1-кс/682/410/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року слідчий суддя Славутського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в залі судового засідання в місті Славута скаргу ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора,

в с т а н о в и в:

22.10.2020 скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною вище скаргою на бездіяльність прокурора.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 заявив відвід прокурору ОСОБА_4 , оскільки, на думку скаржника, у даній справі повноваження ОСОБА_4 на здійснення представництва Шепетівської місцевої прокуратури належним чином не підтвердженні. Окрім того, скаржник вказує, що прокурор ОСОБА_4 не є громадянином України, оскільки прокурором не підтверджено її національність, що, на думку скаржника, є прямим порушенням абзацу першого преамбули Конституції України. ОСОБА_3 також вказував, що посвідчення прокурора ОСОБА_4 не містить жодного державного символу, а тому є не чинним.

Прокурор заперечувала проти заявленого відводу.

Заслухавши учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 80 КПК відвід прокурору може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, за наявності підстав, передбачених статтями 77 цього кодексу.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини 1 цієї статті, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, що належить до сторони обвинувачення. За частиною 1 статті 36 КПК, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Тобто, на прокурора покладається обов`язок організації процесу досудового розслідування, визначення його напрямів, координації проведення процесуальних дій, сприяння створенню умов для нормального функціонування слідчих, забезпечення дотримання під час кримінального провадження вимог законів України.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру», єдність системи прокуратури України забезпечується, зокрема, єдиними засадами організації та діяльності прокуратури та єдиним статусом прокурорів.

Як встановлено ч. 2 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру», прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратур.

Згідно ч. 1 ст. 17 вказаного Закону, прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.

Оскільки у даній справі кримінальне провадження фактично не розпочато, тому і не призначено прокурора (групу прокурорів) які б здійснювали процесуальне керівництво у відповідному кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми, загальні засади кримінального провадження, а також принцип єдності системи прокуратури, можна дійти висновку, що під час розгляду скарг на діі або бездіяльність прокурора до початку досудового розслідування, прокурор, який представлятиме інетерси відповідної прокуратури, визначається керівником органу прокуратури. Нормами КПК України не передбачено підтвердження повноважень прокурора шляхом надання довіреності на представництво відповідної юридичної установи.

Щодо посилань скаржника на відсутність у посвідченні прокурора державних символів України, суд звертає увагу на те, що, згідно Закону України «Про прокуратуру», прокурори мають службове посвідчення. Положення про службове посвідчення та його зразок затверджуються Генеральним прокурором.

В судовому засіданні посвдічення прокурора ОСОБА_4 було оглянуто слідчим судею та встановлено, що таке відповідає встановленому законом зразку та вимогам Положення про службове посвідчення прокурора.

Щодо вказівки скаржника на те, що прокурор ОСОБА_4 не є громадянином України відповідно до вимог преамбули Конституції України, суд звертає увагу на те, що згідно преамбули Конституція України прийнята Верховною Радою України від імені Українського народу громадян України всіх національностей. Вказане положення, жодного відношення до встановлення громадянстава будь яким особам не має, а тому не може бути підставою для відводу прокурора.

Враховуючи наведене прихожу до висновку, що відсутні будь які підстави для відводу прокурора ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 9, 36, 77 КПК України, суд
у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід прокурору ОСОБА_4 відмавити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1