Справа № 306/2044/18
Провадження № 1-кп/306/108/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Свалява у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000404 від 02.08.2018 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Свалявського районного суду Закарпатської області перебуває на розгляді кримінальне провадження внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000404 від 02.08.2018 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 28 лютого 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000404 від 02.08.2018 року з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, зауваживши, що під час досудового розслідування дотримано всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , в канцелярію суду подав клопотання, у якому просив обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - повернути прокурору, так як він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, обвинувачення висунуте ОСОБА_5 є не конкретизованим та не зрозумілим. У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 , кожен зокрема підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити.
Потерпілий в підготовче судове засідання повторно, не одноразово не з`явився, будучи належним чином повідомленим судом про день час та місце підготовчого судового засідання, причину неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило. Його неявка не перешкоджає вирішенню питань підготовчого судового засідання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане захисником клопотання, думку прокурора, суд доходить наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим ст.291 КПК України.
У відповідності до положень ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. З положень вказаної статті слідує, що формулювання обвинувачення має міститись у обвинувальному акті після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому, поняття «формулювання обвинувачення» неможливо ототожнювати з поняттям «фактичні обставини кримінального правопорушення». Формулювання обвинувачення, окрім вказівки статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.
Так, встановлено, що в даному провадженні в обвинувальному акті зазначена правова кваліфікація, а саме, що умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, а саме, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Відповідно до зазначеного обвинувального акта вказані такі фактичні обставини кримінального правопорушення, що 29 липня 2018 року низько 22.50 години ОСОБА_5 , знаходячись біля стаціонарного посту Березниківського лісництва, що знаходиться в урочищі «Дулятин», Березники, Свалявського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до майстра лісу Березниківського лісництва ДП «Свалявське ЛГ» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який знаходився на добовому чергуванні та виконуючи свої службові обов`язки по охороні обходу від незаконного полювання та браконьєрства, затіяв сварку, в ході якої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, маючи на меті умисно спричинити тілесні ушкодження, наніс один удар правою рукою зажатою в кулак в область голови потерпілого ОСОБА_6 , чим самим своїми діями начіс останньому тілесне ушкодження у огляді ЗЧМТ, струс головного мозку, що кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, більше 6 діб та не більше 21- го дня.
Таке формулювання обвинувачення містить суперечливі обставини і ставить під сумнів зазначену правову кваліфікацію.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність.
В силу ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься, згідно з п.10 ч.1 ст. 7 КПК України, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно з ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора.

Це означає, що метою доказування і обов`язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, а не тільки тих, які зазначені в ч.1 ст. 91 КПК України.

Пунктом першим частини третьої статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Пунктами другим і десятим частини першої статті 56 цього Кодексу передбачено, що потерпілий має право знати сутність підозри та обвинувачення, право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно зі ст. 91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч. 4 ст. 110 і ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь його тяжкості.

Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону, але і точне формулювання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак.

Правильне відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, виражених у формулюванні обвинувачення, але і для реалізації прав обвинуваченого (на захист), потерпілого (знати сутність обвинувачення) та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді.

Перевірка відповідності обвинувального акта вимогам КПК України і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення, згідно зі ст. 314 цього Кодексу, віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. Після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому, в разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, має прийняти рішення про повернення його прокурору.

З матеріалів кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000404 від 02.08.2018 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Так, в обвинувальному акті не сформульовано чітке обвинувачення, встановлені обставини суперечливі, або повністю не встановлені, не перевірені та не дослідженні, таке формулювання обвинувачення ставить під сумнів кваліфікацію діяння за ч. 2 ст. 345 КК України.

В обвинувальному акті зазначено лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження та міститься вказівка на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Прокурор, затверджуючи такий обвинувальний акт, також не звернув уваги на те, що складені слідчим обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України не відповідав вимогам ч.2 ст. 291 КПК України.

Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не відповідає ч. 2 ст. 291 КПК України. Так, сформульоване обвинувачення у ньому текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, не розрізняють цих термінів, їх значення, у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілого і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст.ст. 42 і 56 цього Кодексу, процесуальні можливості прокурора при підтриманні державного обвинувачення, унеможливлюють правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження. В даному випадку для встановлення події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети, правової кваліфікації, ступеня суспільної небезпечності кримінального правопорушення істотне значення мають відомості про особи потерпілого і обвинуваченого, їх взаємовідносини, причини неприязні між ними, умови, які перешкоджають їх припиненню; події, які передували конфлікту між обвинуваченим і потерпілим 29.07.2018, причина конфлікту, дії кожного з учасників конфлікту, свідка у їх послідовності і взаємозв`язку; момент, місце, причина, мета, кількість і наслідки нанесення удару, їх взаємне розташування при цьому, наявні у кожного з них тілесні ушкодження, причина припинення конфлікту, чи пов`язаний конфлікт саме з виконанням службових обов`язків потерпілим, яких саме обов`язків та їх причинний зв`язок з діянням обвинуваченого, а також всі інші обставини, які можуть мати значення для кримінального провадження і до встановлення яких зобов`язує слідчого і прокурора не виконаний ними припис ч.2 ст. 91 КПК України. Такі недоліки обвинувального акта встановлено і Закарпатським апеляційним судом при перегляді вироку суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні (ухвала у справі № 306/2044/18 від 28.01.2020)

Між тим, наявний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення свідчить про те, що розслідуванням вказаних обставин слідчий і прокурор не займались, або, не визначились, які з них вони вважають установленими.

Відсутність в обвинувальному акті чіткого, підтвердженого доказами, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, залишає відкритим питання про те, чи досліджені і відкинуті органом досудового розслідування (стороною обвинувачення) всі інші можливі версії вчинення кримінального правопорушення, в тому числі і висунута обвинуваченим, тобто, чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Така невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України обмежила право сторони захисту обстоювати свої законні інтереси, стороні обвинувачення можливість доводити обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті, і спростовувати версію сторони захисту, позбавила суд можливості дати оцінку обставинам, на які вказував обвинувачений, оскільки в такому разі він був би змушений вийти за межі обвинувачення, окреслені в обвинувальному акті і всупереч приписам ст. 337 КПК України перебирати на себе функцію доведеності вини або захисту.

З огляду на те, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік документів, які надаються суду до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких судом вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що наявні підстави для повернення обвинувального акта прокурору, який його затверджував, для усунення порушень вимог КПК України.

Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акта та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Глава 28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування.

Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування з недоліками є неприпустимим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог. Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акта прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу. Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до обвинувального акта додатками згідно вимог ч.4 ст.291 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що ст. 314 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, який може прийняти суд, що не підлягає розширеному тлумаченню, суд доходить висновку про неможливість призначення обвинувального акта та додатків до нього у цьому кримінальному провадженні до судового розгляду, у зв`язку із їх невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а також про необхідність у зв`язку із наведеними фактами істотних порушень вимог КПК України повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 176-178, 183, 199, 314, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_4 - задовольнити.
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000404 від 02.08.2018 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Свалявський районний суд Закарпатської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Свалявського районного суду
Закарпатської області ОСОБА_7