ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3761/20 Номер провадження 11-сс/814/1029/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, матеріали клопотання слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривій ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_10 , про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час за адрессою АДРЕСА_1 із забороною залишати місце проживання у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 х., в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000093, а саме до 23 грудня 2020 року з покладенням відповідних обов`язків на останнього.

Рішення слідчої судді мотивовано тим, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено неможливості запобігання встановленим ризикам зазначених у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто суму в розмірі 168 160 грн.

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що вказана ухвала суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та невідповідності висновків суду обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 400 КПК України є підставою для скасування.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що підозра є обґрунтованою, а ризики передбачені ст. 177 КПК України належним чином доведені та з урахуванням обставин ст. 178 КПК України необхідно підозрюваному обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 22 січня 2020 року за ознаками злочину передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, було встановлено, що здійснюючи досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000719 від 18 квітня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України, яке в подальшому було приєднано до кримінального провадження №0000402 від 22 лютого 2018 за ч. 3 ст. 185 КК України оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області ОСОБА_7 здійснювались заходи щодо встановлення осіб, які вчинили крадіжку золотих прикрас 18.04.2019 з будинку за адресою: АДРЕСА_2 та які належали ОСОБА_11 .

В ході досудового розслідування за фактом крадіжки золотих прикрас у ОСОБА_11 , встановлено причетність до його вчинення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому 14.05.2019 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в цей же день поміщено до ІТТ № 2 ГУНП в Дніпропетровській області. Останній зізнався у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та повідомив про місцезнаходження викрадених золотих прикрас у ОСОБА_11 оперуповноваженим ВКП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 та ОСОБА_7

15 травня 2019 року об 11 год 45 хв. оперуповноважені ВКП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 та ОСОБА_7 забрали ОСОБА_12 з ІТТ № 2 ГУНП в Дніпропетровській області та доставили до приміщення Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, де надали можливість ОСОБА_12 зателефонувати та домовитись про зустріч з ОСОБА_14 , якому ОСОБА_12 продав частину викрадених золотих прикрас у ОСОБА_11 .

В подальшому, цього ж дня, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_13 та ОСОБА_7 привезли ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_3 до його дівчини ОСОБА_15 , яка передала ОСОБА_13 , в присутності ОСОБА_7 , золотий кулон 585 проби, вартість якого станом на 15.05.2019 становила 1166,82 грн., який раніше їй подарував ОСОБА_12 .

Після цього, цього ж дня, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_13 та ОСОБА_7 відвезли ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем знаходження ТОВ «Авторемонтпобутбуд», де в приміщенні службового кабінету в присутності ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , ОСОБА_14 передав ОСОБА_12 золоті прикраси, а саме: золотий набір, який складався з однієї пари сережок із білого золота 750 проби та кільця з білого золота 750 проби, вартість якого станом на 15.05.2019 становила 22 438,88 грн., золотий ланцюжок 900 проби, вартість якого станом на 15 травня 2019 року становила 53 853,10 грн., золотий кулон у вигляді «жука скарабея» 900 проби, вартість якого станом на 15 травня 2019 року становила 17951,03 грн. та золотий кулон 900 проби у формі ладанки, вартість якого станом на 15.05.2019 становила 12400,36 грн., які ОСОБА_12 одразу передав ОСОБА_13 в присутності ОСОБА_7 .

В подальшому, цього ж дня, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, оперуповноважені ВКП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , не складаючи ніяких процесуальних документів щодо добровільної видачі золотих прикрас, діючи умисно, усвідомлюючи, що вказані золоті прикраси є речовим доказом у кримінальному провадженні, за попередньою змовою, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, поїхали на ринок в районі «Соцмісто» м. Кривий Ріг, де реалізували отримані золоті прикраси невстановленим слідством особам.

16.05.2019 о 10 год 00 хв. оперуповноважені ВКП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 та ОСОБА_7 забрали ОСОБА_12 з ІТТ № 2 ГУНП в Дніпропетровській області та надали можливість останньому зателефонувати та домовитись про зустріч з ОСОБА_14 для повернення іншої частини золотих прикрас, викрадених у ОСОБА_16 , які ним не були повернуті напередодні.

В подальшому, близько 15 год., ОСОБА_13 та ОСОБА_7 відвезли ОСОБА_12 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Купріна, 130, за місцем знаходження ТОВ «Авторемонтпобутбуд», де в приміщенні офісу ОСОБА_14 , в присутності ОСОБА_13 , передав ОСОБА_12 золоті прикраси, а саме: золоте жіноче кільце 585 проби, вартістю 5834,11 грн., золоте жіноче кільце 585 проби, вартістю 5834,11 грн., золоту підвіску 585 проби у вигляді Хреста з розп`яттям ОСОБА_17 , вартістю 3500, 47 грн., золотий жіночий браслет 585 проби, плетіння бісмарк, вартістю 14001,87 грн. які ОСОБА_12 одразу передав ОСОБА_13 .

Оперуповноважені ВКП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , не складаючи ніяких процесуальних документів щодо добровільної видачі золотих прикрас, діючи умисно, усвідомлюючи, що останні є речовим доказом у кримінальному провадженні, за попередньою змовою, заволоділи чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем та розпорядилися ним на власний розсуд.

Враховуючи викладене, оперуповноважені ВКП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 та ОСОБА_7 заволоділи чужим майном, а саме золотими прикрасами, що належали потерпілій ОСОБА_11 шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, чим завдали майнової шкоди потерпілій на загальну суму 135813,93 грн.

23 жовтня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного, на даному етапі провадження підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в їх сукупності, доказами, а саме: заявою та показаннями потерпілої ОСОБА_11 ; показаннями свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 ; показаннями свідка ОСОБА_14 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_14 ; показаннями свідка ОСОБА_18 ; висновком товарознавчої експертизи № 19/104-17/1/5/334 від 05.05.2020; показаннями свідка ОСОБА_19 ; показаннями свідка ОСОБА_20 ; показаннями свідка ОСОБА_21 , а також іншими доказами, здобутими під час здійснення досудового розслідування, які були оголошені в судовому засіданні прокурором.

Отже, перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий у клопотанні та прокурора в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку, що наведені у клопотанні обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину передбаченого ч.3 ст. 191 КК України.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим інкримінованим злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого злочину є обґрунтованою, що дає підстави для застосування щодо нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що слідчим та прокурором дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України. Обставини, що дають підстави органу досудового розслідування підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінуємого йому кримінальних правопорушень обґрунтовуються дослідженими доказами.

Перевіряючи доведеність ризиків передбачених ст. 177 КК України колегія суддів вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні достатнім чином обґрунтовано лише ризик передбачений п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме на даний час місце знаходження предмету кримінального провадження, золотих прикрас, викрадених у потерпілої ОСОБА_11 та які ОСОБА_12 були передані ОСОБА_7 , не встановлено. Може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Щодо доводів прокурора, що слідчим суддею не враховано наявність усіх ризиків, зазначених у клопотанні та обставин передбачених ст. 178 КПК України, апеляційний суд звертає увагу прокурора на те, що в ухвалі слідчого вказані обставини досліджувались, а твердження прокурора з цього приводу є недоведеним.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 добровільно з`явилася до суду для розгляду клопотання про обрання йому міри запобіжного заходу, відомостей щодо перешкоджання кримінальному провадженню, суду надано не було. Крім того, підозрюваний має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, за місцем роботи характеризується позитивно, має зареєстроване місце проживання.

Також апеляційний суд звертає увагу, що підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, контроль виконання якого, у відповідності до вимог ст.181 КПК України, покладається на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, який має відповідні повноваження по здійсненню контролю за поведінкою підозрюваного. Саме належне дотримання умов застосованого запобіжного заходу дозволить уникнути заявлених у клопотанні ризиків.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленому вище ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження.

Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не було встановлено порушень умов домашнього арешту з боку ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні з моменту його застосування, що свідчить про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.193 КК України, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим, оскільки даний вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам п.2,3 ч.1 ст. 177 КПК.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2020 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4