1Справа № 335/990/20 1-кс/335/5335/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого криміналіста СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, розлученого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, освіта незакінчена вища, працевлаштованого у ТОВ "Консалтингова компанія "Щит 2" на посаді менеджера по закупівлі автотранспортних запчастин, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

З наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 від 20.08.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувальний акт відносно яких скеровано для розгляду до суду, та інша невстановлена досудовим розслідуванням особа, вступили у злочинну домовленість з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, щодо вчинення замовного вбивства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із його громадською діяльністю з викриття злочинних угруповань, із застосуванням травматичної зброї, бити та ножа, а саме шляхом здійснення пострілів з травматичної зброї по потерпілому та нанесення йому тілесних ушкоджень за допомогою ножа та бити. Із вказаною метою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, вступили у злочинну змову та досягли домовленостей стосовно усіх обставин запланованого ними замовного вбивства ОСОБА_9 . Встановивши місце проживання потерпілого, хронометраж його дня, транспортний засіб, на якому він пересувався, а також маршрути його пересування, місцем вчинення запланованого умисного вбивства, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, обрали під`їзд № 2 будинку АДРЕСА_3 , в якому розташована квартира ОСОБА_9 . З урахуванням того, що ОСОБА_9 , мешкаючи на третьому поверсі вказаного будинку, має звичку спускатися сходами та кожного дня у вечірній час транспортувати свій автомобіль на охоронювану стоянку, вирішили влаштувати засідку для вчинення вбивства у під`їзді його будинку, використовуючи обмежений простір приміщення. З урахуванням того, що у вечірній час за вказаним маршрутом потерпілий проходить кожного дня, умисне вбивство ОСОБА_9 на замовлення. ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, вирішили вчинити із застосуванням травматичного пістолету, зброї невстановленого зразка, бити та ножа, шляхом здійснення пострілів зі зброї по потерпілому та спричинення йому тілесних ушкоджень за допомогою ножа та бити. При цьому ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншим невстановленим досудовим розслідуванням особам, які діяли за попередньою змовою між собою, було відомо про те, що потерпілий завжди пересувається один, без супроводу будь-яких осіб чи охоронців. При вчиненні злочину, задля реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, вирішили використовувати короткоствольну вогнепальну зброю самозахисту гладкоствольний самозарядний травматичний пістолет «Форт-12РМ» серії /№ НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., який зареєстрований за ОСОБА_7 , споряджений пістолетними патронами травматичної дії «СОВА П 9 мм», а також вогнепальну зброю невстановленого зразка, ніж та биту, які придбали за невстановлених обставин та у невстановленому місці. Крім того, при вчиненні злочину для маскування обличчя ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, вирішили використовувати маски по типу «балаклави», з метою унеможливлення їх впізнання. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 на замовлення, 06 березня 2019 року, у вечірній час, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, прибули до будинку потерпілого на невстановленому досудовим розслідуванням транспорті. При цьому ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, маючи при собі заздалегідь придбану вищевказану зброю, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на вбивство ОСОБА_9 із застосуванням вказаної зброї, влаштували засідку у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_9 та очікували на прибуття потерпілого. При цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_5 розташувалися на майданчику другого поверху, а ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа на першому поверсі, щоб довести свій злочинний намір, направлений на вбивство ОСОБА_9 до кінця. 06 березня 2019 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, потерпілий ОСОБА_9 вийшов з приміщення власної квартири АДРЕСА_5 , з метою транспортування власного автомобілю на автостоянку, та попрямував сходами вниз до виходу. Перебуваючи на майданчику другого поверху вказаного під`їзду, ОСОБА_5 , знаходячись попереду від потерпілого, завдав кілька ударів кулаками рук по обличчю та тулубу потерпілого, спричинивши йому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 205 від 16.03.2019, синці на нижньому повіці лівого ока з переходом на зовнішній кут та ліву виличну ділянку, синці в ділянці нижньої щелепи, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. В цей момент, ОСОБА_8 , знаходячись попереду від потерпілого, завдав один удар дерев`яною битою по голові ОСОБА_9 , спричинивши йому, згідно висновку судомо-медичної експертизи № 205 від 16.03.2019, синець з набряком м`яких тканин в лівій лобно-тем`яній ділянці, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження. В цей момент потерпілий ОСОБА_9 , який почав чинити опір нападникам, дістав належний йому травматичний пістолет «Форт-12Р» калібру 9 мм Р.А. та здійснив з нього постріл у бік ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_5 , знаходячись попереду потерпілого ОСОБА_9 , дістав ніж, який заздалегідь заготував для скоєння вбивства останнього, та намагався завдати ним удар потерпілому. Однак, оскільки ОСОБА_9 перехопив праву руку ОСОБА_5 , в якій той утримував ніж, ОСОБА_5 не зміг довести свій злочинний намір до кінця. В ході боротьби, яка зав`язалася між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , вони втратили рівновагу та впали на сходи, з`їхавши по них до майданчика, розташованого між першим та другим поверхами вказаного під`їзду. Захищаючи своє життя, ОСОБА_9 , утримуючи свій пістолет у руці, перебуваючи під ОСОБА_5 , здійснив кілька пострілів з нього в тулуб ОСОБА_5 , поранивши його, в результаті чого останній не зміг довести свій злочинний намір, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 до кінця. В цей момент, ОСОБА_8 , який спускався сходами з майданчика другого поверху, та утримуючи в руці зброю невстановленого досудовим розслідуванням зразка, здійснив кілька пострілів у потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши йому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 205 від 16.03.2019, садно в ділянці правої сідниці, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження. З метою припинення злочинних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у відповідь здійснив кілька пострілів з власного травматичного пістолету «Форт-12Р» у бік ОСОБА_8 , поранивши останнього, в результаті чого ОСОБА_8 не зміг довести свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 до кінця. З метою доведення умислу, направленого на вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи біля сходів першого поверху вказаного під`їзду, на замовлення невстановлених досудовим розслідуванням осіб, маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_9 , із зареєстрованої за ним короткоствольної вогнепальної зброї самозахисту гладкоствольного самозарядного травматичного пістолету «Форт-12РМ» серії/№ НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., здійснив не менше 5 (п`яти) пострілів по потерпілому ОСОБА_9 , спричинивши йому рану в ділянці лівого стегна, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Однак у зв`язку з тим, що потерпілий почав чинити опір ОСОБА_7 , здійснюючи у відповідь постріли з належного йому травматичного пістолету «Форт-12Р», останній не зміг довести свій злочинний намір до кінця. Невстановлена досудовим розслідуванням особа у цей час перебувала на першому поверсі при виході з під`їзду та спостерігала за навколишнім оточенням, з метою заблокувати вихід ОСОБА_9 з під`їзду, у разі його втечі від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 та намагання залишити приміщення. Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідування особа, виконали усі дії, які вважали необхідними для вбивства ОСОБА_9 , однак смерть потерпілого не настала з причин, які не залежали від їх волі, через те, що він отримав незначні поранення, а нападники були вимушені залишити місце скоєння злочину, у зв`язку з тим, що в результаті оборони потерпілого отримали поранення. Таким чином ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, скоїли закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_9 на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 підозрюється у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб, які причетні до організації та вчинення вказаного злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, просить його задовольнити, пояснив, що підозра обгрунтована та наявні ризики передбачені ч.ч. 1,2,3,5 ст. 177 КПК України. Також пояснив, що наявний ризик переховування, оскільки ОСОБА_5 підозрюється в особливо тяжкому злочині, у зв`язку із чим наявний ризик: може впливати на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні. Зазначив, що ОСОБА_5 схильний до вчиненню кримінальних правопорушень, оскільки він підозрюється у іншому кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді у суді. Більш м`які запобіжні заходи не забеспечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, пояснив, що ризик впливу на потерпілого та свідків не має, оскільки він взагалі їх не знає. Обов`язки покладені на нього у іншому кримінальноу провадженні не порушував. Має хронічні захворювання, на його утриманні знаходяться 3 неповнолітніх дітей (двоє є інвалідами), офіційно працевлаштований. Ризики, на які посилається прокурор взагалі відсутні. Просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 проти клопотання слідчого заперечувала з тих підстав, що сторона обвинувачення не надала суду доказів про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки вони взагалі відсутні, зазначені тільки у клопотанні. Ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, спростовується, оскільки ОСОБА_5 носить електроний браслет, як обов`язок, покладений судом в іншому кримінальному провадженні. При цьому, усі обов`язки виконує, здав на відповідальне зберігання закордоний паспорт. Також пояснила, що ОСОБА_5 мав змогу переховуватись від органів досудового розслідування, але за чотири місяці перебування під домашнім арештом без браслета, цього не зробив. Вказане кримінальне провадження є виділеним з іншого кримінального провадження, яке перебуває на розгляді суду, де зібрані усі докази, допитані свідки. В помешканні ОСОБА_5 проводилися обшуки, в рамках іншого кримінального провадження та нічого не було виявлено. Заначила, що її підзахисний має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей (двоє з них мають інвалідність), є єдиним утриманцем родини, інших осіб, які б могли допомогати його сім`ї у нього не має. ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце мешкання, місце роботи, має хронічні захворювання. У зв`язку з чим просить відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати домашній арешт в нічний період доби.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 від 20.08.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

07.03.2019 слідчим відділенням Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000415 внесене кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 4,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

11.03.2019 постановою першого заступника прокурора Запорізької області досудове розслідування у кримінальному провадженні доручено слідчому управлінню ГУНП в Запорізькій області.

20.08.2019 постановою прокурора матеріали щодо невстановлених осіб з матеріалів кримінального провадження № 0000415 виділені в окреме провадження за № 0000399.

03.09.2020 ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя строк досудового розслідування продовжено до дванадцяти місяців, до 07.09.2021.

17.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні замаху на умисне вбивство ОСОБА_9 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В силу ст.ст.131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб, які причетні до організації та вчинення вказаного злочину (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України); вчинити нове кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: протоколом огляду місця події під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 та прилеглої до нього території; висновком судово-медичної експертизи № 205 від 16.03.2019; показами потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_5 як на особу, яка приймала участь у нападі на нього та спільно з іншими невстановленими особами спричинила тілесні ушкодження, та яку в ході опору він поранив; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 згідно якого, потерпілий ОСОБА_9 на місці вчиненого відносно нього злочину за допомогою статистів показав та розказав обставини вчиненого злочину, механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, а також роль кожного з нападників під час вчинення злочину; висновком судово-біологічної експертизи за експертною спеціалізацією «Молекулярно-генетичні дослідження» № 325 від 23.07.2019; висновком судово-біологічної експертизи за експертною спеціалізацією «Молекулярно-генетичні дослідження» № 328 від 25.07.2019; висновком судово-біологічної експертизи за експертною спеціалізацією «Молекулярно-генетичні дослідження» № 8-769 від 24.09.2020; показами свідка ОСОБА_10 ; показами свідка ОСОБА_11 ; показами свідка ОСОБА_12 ; показами свідка ОСОБА_13 ; протоколом слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; показами свідка ОСОБА_14 .

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суд постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в суді не доведено існування тих ризиків, на які йде посилання в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має відповідні хронічні захворювання, на його утриманні знаходяться троє малолітніх дітей (двоє з них є інвалідами) та один повнолітній, офіційно працевлаштований, має місце мешкання де характеризується позитивно. Також встановлено, що відносно ОСОБА_5 , в іншому кримінальному провадженні, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період, із покладенням обов`язків, у тому числі носити електронний засіб контролю, які діє і на даний час. При цьому, встановлено, що відносно ОСОБА_5 раніше також застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, який ним не порушувався. Вищевикладене дає суду підстави, які свідчать про відсутність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися з врахуванням факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Прокурором в клопотанні не розкрито та не конкретизовано наявність інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. В клопотанні прокурор лише послався на можливість підозрюваним: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб, які причетні до організації та вчинення вказаного злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, що стосується ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, про існування якого зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя вважає його безпідставним, оскільки цей ризик має бути усуненим шляхом проведення слідчих дій. Крім цього, даний ризик є необґрунтованим та неконкретизованим, а органом досудового розслідування не надано жодного доказу на його підтвердження, та є лише припущеннями, які не можуть бути покладені в основу судового рішення. Зазначене в рівному ступені стосується і ризику, передбаченому п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш того, в матеріалах провадження відсутні відомості про вчинення будь-якого протизаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Проаналізувавши пояснення учасників процесу та вищеприведені норми закону, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що прокурор у судовому засіданні довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, однак не довів обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України, відтак відсутні підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити

Аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній, конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_5 може бути особисте зобов`язання із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 192-197, 205, 309КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого криміналіста СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися з м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілим по даному кримінальному провадженню.

Визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком два місяці, але в межах строку досудового розслідування, а саме до 17.02.2021 включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1