Окрема думка судді ОСОБА_1
стосовно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 12 січня 2021 року по кримінальному провадженню за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської областівід 27 листопада 2020 року , якою звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з її примиренням з потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а кримінальне провадження щодо неї на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито.
Суд апеляційної інстанції більшістю прийняв рішення про зміну ухвали суду першої інстанції.
Вважаю, що суд апеляційної інстанції мав ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а відповідно до приписів ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
За приписами ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Таким чином, однією із обов`язкових умов для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та змісту ухвали ОСОБА_2 обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, тобто у вчиненні двох кримінальних правопорушень.
Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» згідно зі статтями 45 - 48, частиною першою статті 97 КК однією з умов передбачених ними різновидів звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою злочину відповідного ступеня тяжкості вперше. Тому особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи незняту судимість за попередній, у тому числі і необережний злочин, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цих статей не можна. Водночас не може бути перепоною для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статей 45 - 48, частини першої статті 97 КК вчинення одним діянням кількох злочинів відповідного ступеня тяжкості.
Будь-які мотиви з цього приводу в ухвалі суду першої інстанції відсутні.
Вважаю, що діяння ОСОБА_2 , які їй ставляться у вину, а саме заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_4 та заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_3 , не утворюють ідеальної сукупності кримінальних правопорушень, а є реальною сукупністю.
Оскільки сукупність кримінальних правопорушень є реальною, звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 на підставі ст. 46 КК України є безпідставним.
При цьому, ухвала суду першої інстанції не містить встановлених судом обставин кримінальних правопорушень та правової кваліфікації дій обвинувачено ї, в ній зазначено, що їй ставиться у вину згідно з обвинувальним актом.
Вважаю такі порушення істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Суддя ОСОБА_1