Справа № 461/4502/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/530/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8
та її захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Червоноград Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 7 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 7 квітня 2020 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено їй покарання: за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 342 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 345 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених вище покарань, призначено обвинуваченій за сукупністю злочинів покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано невідбуті частини покарання, що призначені вироками: Червоноградського міського суду Львівської області 13 грудня 2016 року, що частково скасований вироком Львівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року; та вироком Галицького районного суду міста Львова від 4 липня 2018 року, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 до строку покарання строк її попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, зарахувавши період перебування під вартою з 20 березня 2019 року по 30 липня 2019 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України до строку покарання, повністю зараховано ОСОБА_8 покарання, частково відбуте за вироками Червоноградського міського суду Львівської області 13 грудня 2016 року, що частково скасований вироком Львівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року, та вироком Галицького районного суду міста Львова від 4 липня 2018 року, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, зарахувавши період відбуття з 30 липня 2019 року по день виконання цього вироку.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_8 5 лютого 2018 року близько 03 години 20 хвилин, знаходячись у приміщенні під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час виконання службових обов`язків поліцейськими сектору реагування патрульної поліції № 4 Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , агресивно відреагувала на їхні неодноразові усні зауваження й вимоги припинити вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та умисно вчинила активні дії, спрямовані на опір працівникам поліції, а саме: намагалася втекти, вступивши з останніми у фізичний контакт, що виразився у шарпанині з працівниками правоохоронного органу та вчиненні активного фізичного опору при застосуванні до неї спеціального засобу кайданок, із супроводженням її в салон автомобіля екстреної медичної допомоги. Після цього, перебуваючи у салоні автомобіля екстреної медичної допомоги, який знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 , обвинувачена ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не реагуючи на неодноразові законні вимоги працівників поліції про їх припинення, продовжила чинити їм активний опір, що виразився у хаотичному нанесенні ногами ударів по внутрішніх частинах салону автомобіля.
Окрім цього, обвинувачена ОСОБА_8 5 лютого 2018 року близько 03 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи затриманою працівниками поліції за адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), знаходячись у салоні автомобіля екстреної медичної допомоги, припаркованого у дворі будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, умисно коліном ноги нанесла удар в обличчя поліцейському сектору реагування патрульної поліції № 4 Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася струсом головного мозку, крововиливом в правій виличній ділянці, що відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Окрім цього, обвинувачена ОСОБА_8 9 березня 2018 року близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном для особистого збагачення, використовуючи обставини, які склалися у ОСОБА_13 щодо відмови йому продавцем-барменом даного закладу ОСОБА_14 у заряджанні його мобільного телефону, шляхом зловживання довірою, під приводом зарядження батареї даного телефону у даному закладі отримала від потерпілого ОСОБА_13 мобільний телефон «Xiaomi Redmi Hot 4», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 вартістю 5299 гривень 00 копійок із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» № НОМЕР_3 вартістю 50 гривень та резиновим чохлом вартістю 250 гривень, який в подальшому нею був переданий ОСОБА_14 . Здійснюючи свій злочинний задум направлений на вчинення корисливого злочину з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою ОСОБА_13 скориставшись тим, що за її діями потерпілий не спостерігає, отримала на словесну вимогу від ОСОБА_14 даний мобільний телефон, з яким з місця скоєння кримінального правопорушення непомітно зникла, чим заподіяла потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 5599 гривень 00 копійок.
Окрім цього, обвинувачена ОСОБА_8 у невстановлений час та у невстановленому місці знайшла, тим самим придбала, з метою подальшого незаконного носіння та зберігання вогнепальну зброю, не маючи на це передбаченого законом дозволу, а саме: пістолет фірми «ZORAKI MOD. 914» № НОМЕР_4 , калібру 9 мм, який являється нетиповою короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю. Усвідомлюючи, що даний предмет являється вогнепальною зброєю, продовжуючи вчиняти злочинні дії, обвинувачена ОСОБА_8 стала незаконно при собі зберігати, носити вказаний пістолет до 27 квітня 2018 року, де близько 21 години 30 хвилин того дня, на огороджуваній площадці магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , при виявленні працівників поліції, викинула з своїх рук застосовуваний в ході конфлікту із ОСОБА_15 самозарядний пістолет фірми «ZORAKI MOD. 914», заводський номер № НОМЕР_4 , який в подальшому вилучено працівниками Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області.
Не погоджуючись з вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 7 квітня 2020 року, захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.
Вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, вважає висновки суду, викладені у судовому рішенні, такими, що не відповідають обставинам справи, а тому просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 7 квітня 2020 року скасувати та ухваливши новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити їй покарання у виді 1 року позбавлення волі; кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 190 КК України закрити у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Галицького районного суду м. Львова від 4 липня 2018 року, вироком Львівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року, та остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в термін відбування покарання строку відбуття попереднього ув`язнення з 20 березня 2019 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Термін відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 20 березня 2019 року, часу її фактичного затримання.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що потерпілий ОСОБА_11 , відповідно до висновку службового розслідування за фактом травмування поліцейського СРПП №4 ПП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_11 від 6 березня 2018 року, отримав тілесні ушкодження при обставинах, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, а тому відповідальність ОСОБА_8 не може наставати ч. 2 ст. 345 КК України.
Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показам свідка ОСОБА_16 та застосував вибіркове показання його показів в частині того, що у вироку суду вказано, що « ОСОБА_8 викинула щось за паркан, підібравши викинуту річ з`ясувалось, що це був пістолет». Однак під час допиту у суді ОСОБА_16 вказав, що не бачив, щоб обвинувачена викинула якусь річ.
Також суд першої інстанції не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , вказавши у вироку суду, що вказані свідки підтвердили факт виявлення і вилучення пістолета у відвідувачки кафе, якою була ОСОБА_8 . Разом з тим, дані свідки під час допиту в суді вказали, що їм невідомо в кого і яку зброю вилучили.
Разом з тим, не зважаючи на відсутність доказів, суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що, на думку апелянта, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, оскільки до ОСОБА_8 мала бути застосована ч. 5 ст. 72 КК України в редакції станом на 24 січня 2017 року, а не ч. 5 ст. 72 КК України в редакції станом на день ухвалення вироку суду.
Заслухавши пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Правова кваліфікація та обґрунтованість засудження обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 342 КК України учасниками розгляду не оспорюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, а саме: в частині обґрунтованості засудження обвинуваченої за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 190 та ч. 1 ст. 263 КК України, дотримання при розгляді кримінального провадження вимог кримінального процесуального закону та правильності застосування ч. 4 ст. 70 КК України під час призначення покарання.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні, під час ухвалення вироку, обвинувачена ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала частково. Не заперечувала проти наявності в її діях складу ч. 2 ст. 342 КК України, оскільки мала сутичку з поліцейськими, під час якої вживала нецензурну лайку. За ч. 2 ст. 345 КК України обвинувачена свою вину не визнала, вказавши, що не наносила працівникам поліції тілесних ушкоджень. Зазначила, що у її діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки потерпілий ОСОБА_13 дав згоду, щоб вона забрала його мобільний телефон на зарядку до себе додому. Крім того, пояснила, що їй не належав пістолет, що був вилучений біля бару «Хмільний кухоль», вона викидала недопалок сигарети, що зафіксували як викидання зброї. У зв`язку з наведеним, вона не вчиняла злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Проте, незважаючи на заперечення ОСОБА_8 своєї вини, суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши інші докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченої складу інкримінованих їй кримінальних правопорушень.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:
-показами потерпілого ОСОБА_11 , який суду пояснив, що працює поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 4 Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області. У ніч на 5 лютого 2018 року разом із напарником ОСОБА_12 , будучи у форменому одязі, були на патрулюванні міста та на отриманий виклик прибули на АДРЕСА_2 , де була виявлена обвинувачена. Остання була у крові, мала ознаки сильного алкогольного сп`яніння, висловлювалася нецензурною лайкою та стукала ногами у двері однієї з квартир. Для надання їй медичної допомоги викликали швидку. При цьому, ОСОБА_8 не реагувала на їхні вимоги припинити протиправні дії, шарпалася, билася і намагалася втекти. У зв`язку з цим до неї були застосовані кайданки, однак це її не заспокоїло. По прибуттю швидкої допомоги, ОСОБА_8 віддали лікарям і посадили у швидку. Однак обвинувачена лютувала та трощила ногами техніку в салоні автомобіля швидкої допомоги. Аби втихомирити її дії спробував її тримати. Під час таких спроб обвинувачена ногою вдарили йому у голову, чим спричинила струс головного мозку, синці;
-показами потерпілого ОСОБА_12 , який суду пояснив, що працює в Радехівському ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області. Більше року тому разом із ОСОБА_11 прибули на виклик в один з будинків, що на АДРЕСА_2 , з приводу незаконних дій невідомої особи, якою виявилася ОСОБА_8 . Остання перебувала на сходовій клітці одного з під`їздів, була у збудженому стані та кричала. На їхні прохання заспокоїтися обвинувачена не відреагувала, висловлювалася нецензурною лайкою. ОСОБА_8 просила викликати швидку допомогу, однак по її прибуттю не хотіла їхати у лікарню. Аби обвинувачену оглянули лікарі, її завели у машину швидкої допомоги. Однак там вона шарпалася, билася й трощила ногами обладнання, вела себе неадекватно та не реагувала на їхні вимоги й зауваження. Аби припинити такі дії обвинуваченої, він намагався пристебнути її до крісла за допомогою ременя безпеки, а поліцейський ОСОБА_11 спробував зловити й зафіксувати її ноги. У ході цих спроб ОСОБА_8 завдала ногою удар в голову ОСОБА_11 . Також обвинувачена спричинила тілесні ушкодження і йому, проте він до неї претензій не має;
-показами потерпілого ОСОБА_13 , який суду пояснив, що у 2018 року, перебуваючи у кафе «Хмільний кухоль», що у м. Червоноград Львівської області, у компанії спільних з обвинуваченою знайомих, попросив бармена поставити на зарядку свій телефон, однак отримав відмову, оскільки заряджався інший телефон. У той момент до них підійшла обвинувачена і попросила бармена зарядити цей телефон, останній погодився. Тому віддав телефон ОСОБА_8 , а остання передала його бармену. Через деяких час вийшов на вулицю покурити та, повернувшись у кафе, хотів забрати свій телефон, проте бармен йому відповів, що цей телефон раніше вже забрала ОСОБА_8 . Вказав, що не дозволяв обвинуваченій забирати телефон у бармена. Зазначив, що ОСОБА_8 йому повідомила, що телефон знаходиться на зарядці у її квартирі та буде повернутий, коли зарядиться батарея. Однак пізніше ОСОБА_8 телефон не віддала та просила за його повернення 10 тис. грн. Телефон пізніше йому повернула поліція. Претензій до обвинуваченої не має;
-показами свідка ОСОБА_19 , яка суду пояснила, що працює фельдшером і минулого року була у складі працівників швидкої допомоги, котрі прибули на виклик на АДРЕСА_2 . У одному з під`їздів було двоє працівників поліції у форменому одязі та обвинувачена, яка мала ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 не реагувала на вимоги поліцейських та висловлювалася нецензурною лайкою. Було вирішено госпіталізувати останню до лікарні. У швидкій працівники поліції застосували кайданки до обвинуваченої, оскільки остання становила загрозу до високовартісної техніки. Очевидцем нанесення обвинуваченою ударів поліцейським не була, оскільки у той час сиділа у салоні автомобіля біля водія. Обвинувачену було доставлено до Червоноградської ЦМЛ та залишено її у приймальному відділенні;
-показами свідка ОСОБА_20 , який суду пояснив, що у 2018 року брав участь у виїзді швидкої допомоги на виклик на АДРЕСА_2 . По прибуттю, на першому поверсі під`їзду побачив обвинувачену, яка була у стані збудження, поводила себе агресивно, ображала двох поліцейських та не слухала їх зауважень і вимог. Аби з`ясувати стан ОСОБА_8 , було вирішено доставити у лікарню. Однак обвинувачена, сівши в крісло швидкої, почала виявляти агресію та намагалася вдарити працівника поліції, який був поряд;
-показами свідка ОСОБА_21 , який суду пояснив, що працює оперуповноваженим в Червоноградському ВП ГУ НП у Львівській області, та з приводу крадіжки телефону у потерпілого ОСОБА_13 , який вказував на ОСОБА_8 , зустрів останню на Червоноградському ринку, котра підтвердила, що телефон у неї та згодом його віддала;
-показами свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що працює у Червоноградському ВП ГУ НП у Львівській області та у квітні 2018 року надійшло повідомлення про те, що особа погрожує пістолетом у кафе «Хмільний кухоль», що у м. Червоноград Львівської області. По прибуттю на місце події побачив ОСОБА_8 , яка викинула щось за паркан. Підібравши викинуту річ, з`ясували, що це був пістолет;
-показами свідка ОСОБА_17 , який суду пояснив, що у 2018 р. працював продавцем у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у м. Червоноград Львівської області. В один із його робочих днів у кафе приїжджала поліція та вилучила зброю в ОСОБА_8 ;
-показами свідка ОСОБА_18 , який суду пояснив, що є приватним підприємцем та орендатором приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у м. Червоноград Львівської області. Підтвердив факт виявлення і вилучення пістолету у відвідувачки кафе, якою була ОСОБА_8 ;
-висновком № 28 щодо результатів медичного огляду від 5 лютого 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_8 о 04:20 год. 5 лютого 2018 року перебувала у стані алкогольного сп`яніння (Т1 а.с. 171);
-висновком експерта № 86/2018 від 9 липня 2018 року, згідно з яким у ОСОБА_11 при проходженні стаціонарного лікування з 6 по 23 лютого 2018 року було виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилась струсом головного мозку, крововиливом в правій виличній ділянці, які утворилися від контакту з тупими предметами, могли виникнути 5 лютого 2018 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (Т1 а.с. 172-173);
-постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 5 лютого 2018 року у справі № 459/389/18 про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП у виді штрафу розміром 85 грн. у зв`язку з тим, що вона 5 лютого 2018 року о 03:30 год. знаходячись на коридорі другого поверху будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, гучно стукала у двері квартири АДРЕСА_4 , виражалася нецензурними словами в громадському місці і такими діями порушила громадський порядок та спокій громадян (Т1 а.с. 175);
-функціональними обов`язками поліцейського сектору реагування патрульної поліції Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області, що затверджені 19 січня 2018 року, розстановками нарядів від 4 лютого 2018 року, згідно з якими поліцейські ОСОБА_11 та ОСОБА_12 5 лютого 2018 року були на виконанні службових обов`язків патрульної служби (Т1 а.с. 183-187);
-заявою ОСОБА_13 від 12 березня 2018 року, ОСОБА_8 від 14 березня 2018 року, протоколом огляду місці події від 14 серпня 2018 року, відповідно до яких ОСОБА_8 видала поліції мобільний телефон, що був викрадений 9 березня 2018 року у ОСОБА_13 (Т1 а.с. 188-192);
-протоколом огляду місці події від 27 квітня 2018 року, згідно з яким слідчий Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_22 у період часу з 21:40 год. по 23:15 год. 27 квітня 2018 року провів огляд площадки перед входом у бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у АДРЕСА_3 , у ході чого виявив та вилучив пістолет марки «ZORAKI MOD. 914» (Т1 а.с. 197-205);
-висновком експерта № 5/247 від 12 червня 2018 року, згідно з яким самозарядний пістолет, вилучений 27 квітня 2018 року під час огляду місця події на території бару «Хмільний кухоль», перероблений саморобним способом із стартово-шумового пістолета виготовленого на базі моделі «ZORAKI MOD. 914» промислового турецького виробництва. З даного пістолета можна проводити постріли патронами кал. 9мм Р.А. Даний пістолет є короткоствольною гладкоствольною аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами, а також способом роздільного зарядження шумовим патроном кал. 9 мм Р.А., та картечиною діаметром 6,9 мм. Снаряди, які відстріляні з наданого пістолета, способом роздільного зарядження, володіють достатньою вражаючою здатністю для ураженні цілі (Т1 а.с. 207-212); вогнепальною зброєю, придатний для проведення пострілів патронами кал. 9 мм Р.А. газовими та патронами спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами;
-висновком судово-психіатричного експерта № 153 від 17 квітня 2019 року, ОСОБА_8 не страждає психічним захворюванням, виявляє диссоціальний розлад особистості, обтяжений вживанням психоактивних речовин. Ступінь даної патології не досягає рівня психічного захворювання чи недоумства та не позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_8 психічним захворюванням чи недоумством не страждала, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не перебувала в емоційному стані сильного душевного хвилювання, який істотно міг вплинути на її здатність правильно сприймати явища дійсності, зміст конкретної ситуації (Т1 а.с. 213-216).
Колегія суддів вважає, що зазначені показання потерпілих, свідків та вказані вище письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність. Наведені докази були досліджені і оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог КПК України є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вину ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 його ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, а доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку.
Твердження ОСОБА_8 про те, що вона не наносила тілесних ушкоджень працівникам поліції, спростовуються показами потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які повністю узгоджуються між собою.
При цьому стороною захисту не доведено, що потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обмовили обвинувачену. Крім того, факт заподіяння ОСОБА_11 черепно-мозкової травми, яка проявилась струсом головного мозку, крововиливом в правій виличній ділянці, підтверджується висновком експерта № 86/2018 від 9 липня 2018 року.
Покликання апелянта на те, що поліцейський ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження не під час виконання службових обов`язків не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Так, під виконанням працівником правоохоронного органу своїх службових обов`язків слід розуміти реалізацію цією особою наданих їй прав та виконання обов`язків, які встановлені відповідними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність органу, в якому працює дана особа.
Основні обов`язки поліцейського визначені ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», одним з яких є обов`язок професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до книги нарядів Червоноградського ВП, журналу реєстрації інструктажів із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю Червоноградського ВП та графіку чергувань СРПП Червоноградського ВП на лютий 2018 року, старший сержант поліції ОСОБА_11 з 20:00 години 4 лютого 2018 року до 08:00 години 5 лютого 2018 року перебував на службі з вогнепальною зброєю (Т1, а.с. 220).
З рапорта поліцейського СРПП №4 Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 вбачається, що ним, спільно із поліцейським СРПП №4 Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 5 лютого 2018 року здійснювався виїзд за адресою: м. Червоноград, вул. Сокальська, 24. В ході припинення неправомірних дій ОСОБА_8 до неї було застосовано, відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про Національну поліції», спеціальний засіб «кайданки» (Т1, а.с. 182).
Наведене у своїй сукупності доводить той факт, що сержант поліції ОСОБА_11 , у ніч з 4 на 5 лютого перебував на чергуванні з вогнепальною зброєю, здійснював виїзд за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого застосовував до обвинуваченої ОСОБА_8 спеціальний засіб «кайданки», оскільки перебував при виконанні службових обов`язків, визначених, зокрема, ст. 18, ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію». З огляду на зазначене, колегія суддів доводи обвинуваченої та її захисника у цій частині до уваги не бере.
Доводи сторони захисту в частині того, що обвинуваченій не належав пістолет, вилучений біля бару «Хмільний кухоль»; вона викидала недопалок сигарети, а не зброю, спростовуються показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , протоколом огляду місці події від 27 квітня 2018 року та висновком експерта № 5/247 від 12 червня 2018 року, які повністю узгоджуються між собою.
Колегією суддів не встановлено й підстав ставити під сумнів покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які надали свої пояснення в суді першої інстанції, будучи приведеними до присяги й повідомленими про відповідальність за дачу неправдивих показів, об`єктивних підстав не довіряти їм апеляційний суд не вбачає.
Крім того, колегія суддів бере до уваги той факт, що апелянт під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не підтримав заявлене під час подання апеляційної скарги клопотання про допит свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Що стосується твердження сторони захисту про те, що свідки давали суперечливі покази, то слід звернути увагу на таке.
Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.
З матеріалів провадження встановлено, що свідки були безпосередньо допитані в судовому засіданні, сторона захисту мала можливість поставити їм свої запитання й з`ясувати усі важливі для вирішення справи моменти. Саме ці показання свідків, які вони надавали суду, були покладені в основу вироку, оскільки суд їх сприймав безпосередньо та надав їм у вироку відповідну оцінку. Показання, які вищезазначені свідки давали на досудовому слідстві не можуть братися до уваги відповідно до вимог ст. 23 КПК України, оскільки це суперечить принципу безпосередності дослідження доказів.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту у цій частині не спроможними та такими, що не узгоджуються із сукупністю досліджених доказів та встановленими обставинами.
Аргументи обвинуваченої та її захисника в частині того, що потерпілий ОСОБА_13 добровільно передав телефон обвинуваченій ОСОБА_8 , а у діях останньої відсутній прямий умисел на вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Як визначено у ст. 190 КК, шахрайством є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман як злочинний спосіб може полягати у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей (активний обман) та/або приховуванні певних обставин, якщо в особи є обов`язок повідомити про них (пасивний обман). Обман при шахрайстві застосовується винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Тому умовою визнання обману ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно. З суб`єктивної ж сторони шахрайство характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.
Відсутність хоча б одного зі складових елементів шахрайства, у тому числі об`єктивної чи суб`єктивної сторони, означає, що дії особи, поведінка якої оцінюється, можуть перебувати в іншій, ніж кримінальна, юридичній площині й свідчити про наявність цивільного спору.
У даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 під приводом зарядження батареї телефону у приміщенні магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , використовуючи обставини, які склалися у ОСОБА_13 щодо відмови йому продавцем-барменом даного закладу ОСОБА_14 у заряджанні його мобільного телефону, отримала від потерпілого ОСОБА_13 мобільний телефон «Xiaomi Redmi Hot 4», який в подальшому нею був переданий ОСОБА_14 . Після цього такий телефон був отриманий нею на словесну вимогу від ОСОБА_14 . Вказана поведінка обвинуваченої свідчить про те, що ці обставини суттєво вплинули на рішення потерпілого та спонукали його передати ОСОБА_8 свій мобільний телефон, а тому висновок суду щодо прийняття останнім у справі такого рішення внаслідок зловживання довірою, є обґрунтованим, а зібрані у справі докази переконливо доводять факт наявності в обвинуваченої умислу на заволодіння чужим майном саме у вказаний спосіб.
Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин справи, діяння обвинуваченої кваліфіковано правильно, а доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_8 була позбавлена можливості повернути телефон ОСОБА_13 через його відсутність у закладі, коли вона забрала у бармена його телефон та, відповідно, відсутність в її діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, є неприйнятними.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії обвинуваченої за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковані правильно.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєних нею злочинів; особу обвинуваченої, яка є людиною молодого віку, не працює, на обліку у психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на неї не надходило, є неодноразово судимою, має на утриманні неповнолітню дитину; ставлення потерпілих, які не мають до ОСОБА_8 претензій матеріального та морального характеру.
Також судом першої інстанції враховано як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої, відшкодування потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Призначене покарання на думку колегії суддів є справедливим і відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченої.
Будь-яких порушень кримінального чи кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, які б слугували підставою для скасування вироку суду, колегія суддів не вбачає, а тому не знаходить підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.
Крім того, судом першої інстанції правильно застосовано щодо ОСОБА_8 ч. 4 ст. 70 КК України і до строку покарання за оскаржуваним вироком зараховано покарання, частково відбуте за вироками Червоноградського міського суду Львівської області від 13 грудня 2016 року, частково скасованого вироком Львівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року; та вироком Галицького районного суду м. Львова від 4 липня 2018 року, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, та остаточно визначено обвинуваченій покарання у вигляді 3 років 9 місяців позбавлення волі.
Разом з тим, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) в строк відбування покарання зарахувати обвинуваченій ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення, починаючи з часу її затримання - 20 березня 2019 року - до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки відображені у вироках Червоноградського міського суду Львівської області від 13 грудня 2016 року та Галицького районного суду м. Львова від 4 липня 2018 року епізоди кримінальних правопорушень вчинені в момент прямої дії Закону № 838-VIII.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 7 квітня 2020 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) в строк відбування покарання зарахувати обвинуваченій ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 20 березня 2019 року до набрання вироком законної сили, тобто до 28 січня 2021 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4