ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/817/20 Справа № 188/760/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000162, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився смт. Петропавлівка, Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, громадянин України, освіта середня, працює водієм ПП "Сусло" ,на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше не судимий;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився с. Роздольне, Каховського району, Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , неодружений, громадянин України, освіта середня, не працює, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11
в режимі відеоконференції

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , 24.03.2019 року, приблизно о 00:30 год., перебуваючи в кафе «Зима-Літо», яке розташоване за адресою: вул. Соборна буд. 1, смт. Петропавлівка, Дніпропетровської області, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 та ОСОБА_8 умисно з силою нанесли ОСОБА_12 не менше одинадцяти ударів в наступні анатомічні ділянки тіла: ліва половина лобної ділянки 1, нижнє віко правого ока 1, ніс 1, шия 2, тильна поверхня 1-го міжп`ясного проміжку правої кисті 1, тильна поверхня нігтьової фаланги 5-го пальця правої кисті 1, ліва половина грудної клітки 3, права половина грудної клітки 1, чим спричинили ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої скроневої ділянки, гематом нижнього віка правого ока, 6-го міжреберного проміжку по середньо-пахвинній лінії лівої половини грудної клітки, лівої половини лобної ділянки, лівої половини носа, спинки носа, 4-6 міжреберних проміжків від середньо-пахвинної до задньо-пахвинної лінії лівої половини грудної клітки, які по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 на підставі ст. 284 КПК України. В обґрунтування вказує, що ініціатором сварки був саме потерпілий ОСОБА_12 , який не намагався уникнути сварки та наніс ОСОБА_8 удар порожньою пляшкою по голові, після чого, перебуваючи за огорожею кафе, кидав в обвинувачених камінням. А ні ОСОБА_6 , а ні ОСОБА_8 не заперечують факт спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень, однак вони були спричинені з метою захисту, відвернення і припинення протиправних дій ОСОБА_12 , тому в діях обвинувачених може вбачатися лише перевищення меж необхідної оборони.
- прокурор ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким змінити мотивувальну частину вироку щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , доповнивши її словами: обставиною, яка обтяжує покарання, передбаченою ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування вказує на встановлення судом перебування обвинувачених в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення останніми інкримінованого кримінального правопорушення.
Заслухавши сторони кримінального провадження: обвинувачених та захисника, які підтримали апеляцію захисника, заперечували проти апеляцій прокурора; прокурора, який заперечував проти апеляції захисту та підтримав вимоги і доводи апеляції прокурора; перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи та є обґрунтованим.

Так, вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм діяння повністю підтверджується показами наданими в суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_12 , який вказав на те, що перебуваючи в середині кафе, ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком в область обличчя, а коли він вийшов у двір кафе, його вдарив ОСОБА_8 . Потерпілий не заперечував, що він намагався вдарити ОСОБА_8 , порожньою пляшкою з під горілки по голові, але пляшка розбилась у його руці раніше, чим він наніс удар. Коли він утік від обвинувачених на вулицю, зачинивши за собою хвіртку, обвинувачені перестрибнули через паркан і кричали, що вони будуть його вбивати і почали наносити йому удари кулаками в обличчя а коли він упав на землю, вони продовжили наносити удари ногами в різні частини тулуба поки їх не відтягнули та не допомогли йому піднятися з землі.

Зазначені потерпілим обставини також підтверджені показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , з яких також слідує, що обвинувачені наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 , і дії останнього не мали характер реальної загрози життю чи здоров`ю обвинувачених.
Пояснення потерпілого та свідків є послідовними, логічними, і такими що узгоджуються між собою. Даних які б свідчили про неправдивість їх показів не встановлено, і стороною захисту таких даних і доказів апеляційному суду не надано.
Покази потерпілих і свідків також узгоджуються з іншими дослідженими судом першої інстанції доказами, зокрема протоколом слідчого експерименту та фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 показав кількість та спосіб нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Даний механізм і ступінь тяжкості підтверджений висновком судово-медичних експертиз № 67 від 09 квітня 2019 року та частково висновком експерта № 71 від 18 квітня 2019 року, відповідно до яких тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_12 могли утворитися не менш 21 удару у вказані частини тіла, та які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Сумнівів у належності та допустимості досліджених судом першої інстанції доказів не виникає, колегія суддів, вважає їх достатніми для доведеності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, а тому не вбачає підстав для визнання висновків вироку такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд також зважає на спосіб, характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , які останній отримав від обвинувачених, а також на кількість тілесних ушкоджень, яких виявлено не менш 21, обставини події та поведінку як потерпілого, так і обвинувачених, до події і після, що у своїй скупності свідчать, що дії обвинувачених не є такими, які здійсненні з метою самооборони, як на це посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, а тому посилання сторони захисту в цій частині не є обґрунтованими.
При необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. Правомірним буде і застосування більш серйозних засобів або заподіяння більш значної шкоди, ніж ті, що об`єктивно були достатніми для відбиття нападу, якщо особа, яка оборонялась, не могла правильно оцінити обставини нападу і вибрати абсолютно адекватні засоби оборони чи заподіяти при захисті мінімально необхідну для відбиття нападу шкоду. Проте заподіяння при необхідній обороні явно надмірної шкоди, якщо той, хто оборонявся, розумів, що посягання можна припинити із заподіянням менш значної шкоди, не може бути визнане як перевищенням меж необхідної оборони.
Тобто, при наведених вище встановлених судом першої інстанції обставинах, не встановлено факту, що дії потерпілого мали характер нападу і ОСОБА_6 та ОСОБА_8 оборонялися та перевищили межі необхідної оборони.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до законного та обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні ними злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, відповідальність за вчинення якого наступає за спричинення умисного легкого тілесного ушкодження. Така правова кваліфікація відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинувачених та на кваліфікацію їхніх дій, колегією суддів під час перевірки судового рішення не виявлено.
Що стосується доводів прокурора про необхідність зміни мотивувальної частини вироку щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , доповнивши її словами: обставиною, яка обтяжує покарання, передбаченою ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд, вважає за необхідне зазначити про таке.
За ч. 2 ст. 67 КК України, суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6-1, 7, 9, 10, 12 такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.
Отдже відповідно до вказаної норми закону, визнання вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є дискреційним правом суду, а не його обов`язком.
Окрім цього, відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому місцевий суд визнав доведеним, не інкримінував обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Цієї обставини також не було зазначено в обвинувальному акті, як такої, що обтяжує покарання, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Таким чином, за наведених обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення вимог апеляції прокурора з наведених ним мотивів.
З огляду на вище наведене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги захисника та прокурора залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4