Справа №639/6291/20
Провадження №1-кс/639/2464/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0001533 від 02.10.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької обл., громадянки України, раніше не судимої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, яке погоджено із прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001533 від 02.10.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 02.10.2020, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилась за місцем свого мешкання у приміщенні вітальні кв. АДРЕСА_3 .

Саме в той час ОСОБА_5 стала ініціатором конфлікту з колишнім чоловіком ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході якого в неї виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті останньому з використанням в якості знаряддя вчинення злочину кухонного ножа, який вона взяла з приміщення кухні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , оцінивши ситуацію, що склалася, спочатку наблизилася до ОСОБА_7 , який перебував у положенні сидячи на стільці у вітальній кімнаті, тримаючи у правій руці зазначений кухонний ніж.

Потім ОСОБА_5 , бажаючи довести протиправний умисел до кінця, проявляючи агресію, відчуваючи ненависть до ОСОБА_7 , діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, прицільно нанесла колото-ріжучою частиною кухонного ножа один удар в ділянку грудної клітки зліва, піддавши таким чином травматизації особливо важливий життєвий орган потерпілого, що могло призвело до розвитку небезпечного для його життя стану.

Від отриманого удару ОСОБА_7 впав на підлогу.

Після цього ОСОБА_5 , вважаючи виконаними до кінця всі свої злочинні дії, байдуже ставлячись до можливого настання тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 , залишила останнього лежати на підлозі та залишила місце скоєння злочину.

Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_5 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, так як 02.10.2020 потерпілого було госпіталізовано до державної установи «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної Академії Медичних наук України», де йому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.

У результаті протиправного діяння ОСОБА_5 спричинила потерпілому ОСОБА_7 проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва, лівобічний пневмоторакс, що підтверджено довідкою від 05.10.2010 №4840 державної установи «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної Академії Медичних наук України».

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення злочин, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

06.10.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами, зібраними під час досудового розслідування: протоколами огляду місця події від 02.10.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.10.2020 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 02.10.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.10.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 05.10.2020; довідкою від 05.10.2020 №4840 з ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної Академії Медичних Наук України».

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні;
Ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, яке об`єктивно можливо вважати суворим, для уникнення якого ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду.
Ризик незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_5 є колишньою дружиною потерпілого ОСОБА_7 , а на теперішній час вони є співмешканцями, у зв`язку з чим в разі перебування ОСОБА_5 поза умовами тримання під вартою, вона може вчиняти тиск на ОСОБА_7 , а також на їх спільного сина ОСОБА_8 , який мешкає разом із ними, з метою зміни їх показань. Крім того, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, ОСОБА_5 , будучи обізнаною з матеріалів кримінального провадження про місцепроживання свідків і понятих, які брали участь під час проведенні слідчих і процесуальних дій, може незаконно впливати на останніх.
На виконання вимог п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 178 КПК України слід врахувати:
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення (показання свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 , які повністю викривають причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину);
- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, оскільки, санкція ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, передбачає кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк на строк від семи до п`ятнадцяти років;
- вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_5 , якій повних 56 років та яка не має тяжких захворювань або інвалідності.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 Європейський суд із прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останньої, виконання нею процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення останньою незаконного впливу на потерпілого і свідків.
За таких обставин інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на підозрювану процесуальних обов`язків, попередження переховування від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; оскільки підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи під домашнім арештом, зможе впливати на потерпілого і свідків, а також вільно покинути місце, за яким перебуватиме під домашнім арештом
Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є неможливим з урахуванням відсутності клопотань з боку осіб, які заслуговують на довіру про передачу підозрюваної ОСОБА_5 на поруки. Крім того, запобіжний захід у вигляді особистої поруки поряд з особистим зобов`язанням та заставою не зможуть запобігти наведеним ризикам з наведених вище аналогічних підстав, оскільки, перебуваючи на свободі, підозрювана ОСОБА_5 зможе порушити покладені на неї зобов`язання та вчинити одну або кілька дій, що становлять предмет наведених ризиків.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник заперечували проти задоволення клопотання й застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати до неї більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані до суду докази, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судовим розглядом встановлено, що 02.10.2020 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження № 001533, з відображенням попередньої правової кваліфікації злочину - за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

06.10.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Обґрунтованість пред`явленої підозри підтверджується наданими суду доказами: протоколами огляду місця події від 02.10.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.10.2020 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 02.10.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.10.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 05.10.2020; довідкою від 05.10.2020 №4840 з ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної Академії Медичних Наук України».

Суд враховує дані про особу підозрюваної, а саме те, що ОСОБА_5 раніше не судима, офіційно не працює, розлучена, утриманців не має, що свідчить про відсутність в неї міцних соціальних зв`язків і наявність ризиків визначених п. п. 1, 3 ст.177 КПК України, а саме того, що перебуваючи на волі, підозрювана може переховуватись від органу досудового слідства та суду, оскільки вона повідомила, що може поїхати жити до м. Куп`янська до матері, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, зокрема на колишнього (потерпілого) чоловіка та сина, які мешкають разом з нею.

Оцінивши обставини визначені ст.178 КПК України, суд дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, і на які вказується у клопотанні; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Доводи захисту про наявність у родини ОСОБА_10 іншого житла не підтверджуються наявними у справі доказами, крім того, сама підозрювана повідомила, що як квартира, де вона мешкає, так і інша квартира, що є в її користування та зараз в ній живуть арендатори, їй не належать та право власності на них взагалі не зареєстроване.
За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Інші більш м`які запобіжні заходи, на думку слідчого судді, на даний час не зможуть запобігти наведеним ризикам, проте в подальшому з минуванням часу такі ризики можуть зникнути або зменшитися.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 193-194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 діб.

Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_5 під вартою - до 04 грудня 2020 року включно.

Початок строку утримання ОСОБА_5 під вартою: з моменту її фактичного затримання 06.10.2020 року (17 год. 10 хвилин).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів зі дня її проголошення, а підозрюваною - в той же термін після отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1