Номер провадження: 11-кп/813/2023/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м.Одеси від 29 липня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000304 від 03 лютого 2019 року відносно

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в республіці Молдова, громадянина Республіки Молдови, молдован, із середньою освітою, працював за наймом, раніше не судимого, неодруженого, проживає згідно договору найма житла, за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2020 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 03 травня 2019 року та ОСОБА_8 підлягає звільненню з під варти, після закінчення фактичного відбуття призначеного покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін в межах призначеного покарання.

Вирішено питання з речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 03.02.2019 року приблизно о 16:00 годині, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку №88 по проспекту Свободи в м. Одесі, зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_11 , з яким почали розпивати спиртні напої. В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення шляхом розбійного нападу на ОСОБА_11 , при цьому обравши майно останнього об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 03.02.2019 року приблизно о 16 годині ОСОБА_12 , знаходячись біля будинку №88 по проспекту Свободи в м. Одесі, з метою заволодіння мобільним телефоном марки HUAWEI Y5, золотистого кольору, здійснив напад на ОСОБА_11 , що виразилось в нанесенні останньому не менш 3-5 ударів кулаками та ногами в область обличчя та спини, застосувавши таким чином насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого.

В подальшому ОСОБА_12 ,скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_11 , який лежав на землі, та втратив свідомість після нанесення зазначених ударів, заволодів належним останньому мобільним телефоном, марки HUAWEI Y5, золотистого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 3000 гривень, який у потерпілого ОСОБА_11 знаходився у внутрішньому кармані куртки.

Згідно висновку експерта ООБСМЕ №636 від 15.04.2019 року потерпілому ОСОБА_11 , протиправними діями ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, синця повік правого ока з переходом на спинку носа справа, та відповідно до п.п.2.3.3. і 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після вчинення розбійного нападу ОСОБА_8 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 3000 гривень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала
Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просив скасувати оскаржуваний вирок суду в частині призначеного судом покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
Доводи апеляційної скарги прокурор обґрунтував тим, що вирок суду підлягає скасуванню оскільки судом невірно застосовані положення закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосований закон, який не підлягав застосуванню, у зв`язку з чим призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Прокурор вважав безпідставним застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст.69 КК України при призначенні останньому покарання.

На думку прокурора суд першої інстанції не взяв до уваги суспільну небезпечність вчиненого злочину, прямий умисел ОСОБА_8 на вчинення злочину та корисливий мотив вчинення злочину.

Крім того, суд не врахував, що злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України, є тяжким та посягає на суспільні відносини об`єктом яких є право власності та здоров`я особи.

За таких обставин прокурор вважає, що жодна із обставин, наведених у вироку не може суттєво знизити ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_8 злочину, оскільки на час вчинення злочину обвинувачений не мав реєстрації на території України, власного або орендованого житла, офіційно не був працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не мав.

Захисник ОСОБА_7 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просила залишити оскаржений вирок без змін та зазначила, що суд обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 положення ст.69 КК України, оскільки обвинувачений визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, раніше не судимий, у потерпілого відсутні претензії матеріального та морального характеру, а також відсутні обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_13 .

Захисник звертає увагу на те, що на теперішній час ОСОБА_8 офіційно працевлаштований, подав до РАГСу заяву про укладення шлюбу з громадянкою ОСОБА_14 , тому вважає, що запропоноване прокурором покарання є занадто суворим, оскільки внаслідок позбавлення волі ОСОБА_8 може втратити соціальні зв`язки, не зможе належним чином утримувати свою родину та допомагати непрацездатній матері.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 , підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити вирок без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Що стосується призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , то апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора про його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Положеннями ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в повній мірі дотримався вищевказаних вимог Кримінального закону.

Судом враховано тяжкість злочинів та особу обвинуваченого, надано оцінку низці обставин, які мають значення для призначення законного та справедливого покарання, яке б відповідало вимогам ст.65 КК України.

Положеннями ч.1 ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 15 березня 2018 року №442/1887/16-к зробила висновок, що виходячи зі змісту ст.69 КК України, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише в тому випадку, коли встановлені у справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Так, у якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував визнання вини, щире каяття, відсутність у потерпілого вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 , що вбачається з заяви потерпілого ОСОБА_11 (т.1, а.к.п.19).

Також, суд першої інстанції врахував наявність гарантійного листа директора ПП «Лінар Плюс» про готовність укласти трудовий договір з громадянином республіки Молдови ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняти його на роботу на посаду демонстратора - консультанта.
Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, у зв`язку з чим, судовий розгляд кримінального провадження був проведений в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Разом з тим, з обвинувального акту вбачається, що орган досудового розслідування також визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором оренди квартири від 03.08.2020 року, працевлаштований, повінчався з громадянкою ОСОБА_16 , має на утриманні непрацездатну матір, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків.

При цьому відомості щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікаря нарколога чи психіатра, притягнення його до адміністративної відповідальності, неналежної поведінки у побуті відсутні. Інкриміновані злочини не були вчинені на ґрунті наркоманії чи алкоголізму.
Як вбачається з характеристики, наявної в матеріалах справи, ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Заяв та скарг від сусідів до Таїровського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області не надходило. В зловживанні алкогольних напоїв, наркотичних засобів та в порушення громадського порядку помічений не був (т.2 а.к.п.17).

Апеляційний суд вважає, що встановлені у даному кримінальному проваджені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 - щире каяття, визнання вини та з урахуванням позиції потерпілого ОСОБА_11 , який не має до обвинуваченого жодних претензій - за своєю суттю та соціальної вагомістю є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та є підставами застосування ст. 69 КК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що за відсутності обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_8 , та беручи до уваги, що раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до обвинуваченого ОСОБА_8 дію ст.69 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч.1 ст. 187 КК України.

Обставин, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_8 ст.69 КК України апеляційним судом не встановлено та прокурором в апеляційній скарзі не наведено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік 3 (три) місяці буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.
Керуючись статтями 370, 372, 404, 405, 407, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000304 від 03 лютого 2019 року відносно ОСОБА_10 , який визнаний винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4