Справа №463/4856/20
Провадження №1-кс/463/2824/20
У Х В А Л А
про задоволення скарги

31 серпня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судовихзасідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 23.05.2020 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0001425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України, -

встановив:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 23.05.2020 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0001425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України. Просить таку скасувати та зобов`язати слідчого вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні. У відповідності до ст.535 КПК України зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001425, повідомити слідчого суддю про результати виконання ухвали за результатами розгляду цієї скарги.
Скаргу мотивує тим, що слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України, розпочатому на підставі заяви ОСОБА_4 по факту вчинення службового підроблення та введення суду в оману слідчим СВ Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 при досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000496, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Скаржник ОСОБА_4 вважає, що внаслідок вчинення вказаних кримінальних правопорушень їй було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок неправомірних дій слідчого ОСОБА_6 було порушено її нормальні життєві зв`язки з урахуванням витрат часу, коштів, енергії на візити до правоохоронних органів, судів, підготовку заяв, клопотань, скарг. У зв`язку із чим ОСОБА_4 звернулася до слідчого ТУ ДБР із клопотанням про визнання її потерпілим. В порушення вимог ст.55 КПК України, слідчим 23.05.2020 року в черговий раз відмовлено у визнанні скаржника потерпілим. Зазначені дії слідчого скаржник вважає незаконними, а тому звернувся до суду із скаргою, яку просить задоволити.
В судове засідання скаржник та його адвокат не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До судового засідання від адвоката надійшла заява про розгляд скарги у його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі та просить задоволити.
Представник Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги вважаю, що таку слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.
Згідно з п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до положень ч.ч.1-2 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Разом з цим у відповідності до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Аналізуючи обставини справи на предмет їх обгрунтованості та відповідності положенням ст..55 КПК України, суд приходить до висновку, що слідчим передчасно та без наявності для цього відповідних правових підстав, які були б обґрунтовані відповідними доказами та документами, відмовив ОСОБА_4 у визнанні потерпілою.

Оцінюючи оскаржувану постанову слідчого на предмет її обгрунтованості та відповідності положенням ст.55 КПК України, суд приходить до висновку, що слідчим зроблено формальне посилання, із зазначенням норм чинного КПК України, на відсутність у матеріалах провадження даних про заподіяння ОСОБА_4 шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У зв`язку з цим постанова слідчого підлягає скасуванню.
У вимозі про зобов`язання слідчого вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженнісуд відмовляє, оскільки у відповідності до положень ст.55 КПК України вчинення такої дії не належить до компетенції слідчого судді. Натомість суд зобов`язує слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про визнання потерпілим.

Відповідно до ч.4 ст.535 КПК України, органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.
Аналіз вищенаведеного положення законодавства свідчить про те, що органи та особи, уповноважені на виконання судового рішення в силу вказівки закону зобов`язані повідомляти суд, який постановив судове рішення, про його виконання. А відтак у суду відсутня необхідність в зобов`язанні слідчого до виконання вимог ч.4 ст.535 КПК України, які він зобов`язани виконати в силу вказівки закону.

Керуючись вимогами статей 55,303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:
Скаргу задоволити частково.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 23.05.2020 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0001425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0001425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України.

В решті скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1