Код суду 233 Справа № 233/2659/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000460 від 30 квітня 2020 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого за договором у приватної особи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, -

в с т а н о в и в :

29 квітня 2020 року, приблизно о 20 год. (більш точного часу встановити не представилось можливим), ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову - рибальської сітки, прийшов на берег річки «ІІоповка», яка знаходиться поблизу с. Клебан Бик Костянтинівського району Донецької області, де за допомогою 2 рибальських сітей, в порушення вимог чинного законодавства України, тобто не маючи належного законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, в період заборони лову риби, на гумовому човні марки «Лісічанка» вийшов на воду річки «Поповка», після чого ОСОБА_5 незаконно встановив у воді 2 рибальські сітки довжиною 75 м кожна, із розмір ячеї 60х60 мм.
30 квітня 2020 року, приблизно о 01 год. (більш точного часу встановити не представилось можливим), ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний умисел, направлений на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову, зняв раніше встановлену ним рибальську сітку, яка є забороненим знаряддям лову, в якій вже знаходилась свіжовиловлена риба, а саме карась сріблястий в кількості 119 шт. на загальну суму 2023 грн.
Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, ОСОБА_5 порушив вимоги ст.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України», затверджених наказом Державного Комітету Рибного господарства України» від 15 лютого 1999 року № 19, в яких визначено, що забороняється лов риби з використанням промислових та інших знарядь лову, виготовлених з сітеснастних та інших матеріалів усіх видів і найменувань, способом спуску води з водоймищ, із застосуванням забороненого знаряддя лову..», а також в порушення наказу Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області № 60 від 17.03.2020, яким передбачено «Встановити заборону на лов (добування) водних біоресурсів у весняно-літній період природного відтворення (нересту) на території акваторії водних об`єктів, розташованих в районі діяльності Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області ... у річках з 1 квітня 2020 року до 21 травня 2020 року»
Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_5 незаконно добув рибу, а саме карась сріблястій у кількості 119 шт., вартістю 17 грн. за 1 екземпляр, яка відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам.
Згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземними громадянами або особами без громадянства цінних водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року, загальна сума збитків завданих незаконними діями ОСОБА_5 становить 2023 грн.
Своїми умисними діями, що виразилися в незаконному зайнятті рибним добувним промислом, яке заподіяло істотну шкоду, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 249 КК України
08 травня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

22 вересня 2020 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000460 від 30 квітня 2020 року, та обвинуваченим ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, а саме незаконне зайняття рибним добувним промислом, яке заподіяло істотну шкоду. Сторони узгодили покарання у виді штрафу у розмірі 125 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 2125,00 грн.).

При цьому ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді штрафу у розмірі 125 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 2125,00 грн.).

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря психіатра не перебуває; під наглядом у лікаря нарколога не знаходиться; у скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; має на утриманні двох малолітніх дітей.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 249 КК України, - незаконне зайняття рибним добувним промислом, яке заподіяло істотну шкоду, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Цивільний позов не пред`являвся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості, що укладена 22 вересня 2020 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22 вересня 2020 року покарання у виді штрафу у розмірі 125 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 2125,00 грн.).

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі:
- рибу (карась сріблястий) у кількості 17 шт., яка передана на зберігання ОСОБА_8 , - знищити;
- гумовий човен «Лісічанка» з двома веслами до нього, дві сітки довжиною по 75 м (розмір ячеї 60х60 мм), які передані на зберігання ОСОБА_9 , - знищити;
- мотоцикл «Дніпро 11», який передано на зберігання ОСОБА_5 , - вважати повернутим за належністю;
- мобільний телефон «Apple xr10», який передано на зберігання ОСОБА_10 , - вважати повернутим за належністю;
- CD-R диск «Verbatim» об`ємом 700 Мб з двома відеофайлами, який долучено до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Суддя