Справа № 202/5579/20
Провадження № 1-кс/202/6531/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

15 вересня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , яке погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001115 від 12.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернулася з погодженим із прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки "BMW Х3", білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN код (номер кузова) НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 та ключі до нього, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування.
Дане клопотання підлягає поверненню прокурору за наступних підстав:

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Аналіз наведених норми свідчить, що з метою забезпечення кримінального провадження, у тому числі збереження речових доказів, арешт накладається не на будь-яке майно, а щодо якого доведено існування ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.
При цьому частиною другою статті 171 КПК України встановлені вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна.
Зокрема, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету арешту відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Клопотання слідчого про арешт майна вказаним вимогам не відповідає.
Так, у клопотанні слідчого не зазначено мету та підставу арешту майна.
З клопотання слідчого не вбачається, для запобігання якому ризику необхідно накласти арешт на вилучене майно.
В той час як встановлення існування конкретного ризику та необхідність його запобігання має суттєве значення при вирішенні питання про арешт майна, зокрема застосування конкретного виду арешту.
Крім того, згідно пункту 3 частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Тобто у клопотанні слідчого, прокурора має бути зазначено власника або володільця майна, яке підлягає арешту.
Як вбачається з клопотання, слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки "BMW Х3", білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN код (номер кузова) НОМЕР_2 . У своєму клопотанні слідчий вказує, що вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_4 . Разом із тим, документи, що підтверджують право власності останнього на транспортний засіб до клопотання не долучено.
Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи наведене, клопотання слідчого про арешт майна необхідно повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з часу отримання копії ухвали.
Керуючись ст. 172 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , яке погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001115 від 12.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з часу отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1