Номер провадження: 11-сс/813/68/21
Номер справи місцевого суду: 505/3148/20 1-кс/505/632/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2020 року, постановленої за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Котовської місцевої прокуратури,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2020 року було відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Котовської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що обставини, які змусили ОСОБА_6 звернутися до суду з даною скаргою, не знайшли свого підтвердження, оскільки зазначене в скарзі не відповідає ч.1 ст.214 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що вважає ухвалу незаконною та такою що порушує його право на справедливий суд, оскільки суд неповно провів судовий розгляд, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що слідчим, в порушенні вимог ч.1 ст.214 КПК України, не були внесені у встановлений законом строк відомості про злочин в ЄРДР.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі та зобов`язати керівника Котовської місцевої прокуратури вчинити певні дії, а саме - внести відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, причини неявки не повідомив, з клопотаннями не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Як видно зі змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді (а.п.31), вона не відповідає вимогам зазначеної вище норми закону, оскільки у ній не наведені докладні мотиви, з яких слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволені скарги, а лише зазначено, що обставини, які змусили ОСОБА_6 звернутися до суду з даною скаргою, не знайшли свого підтвердження, оскільки зазначене в скарзі не відповідає ч.1 ст.214 КПК України, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, якою в даному випадку має бути вирішено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Котовської місцевої прокуратури.

Розглядаючи по суті скаргу ОСОБА_6 , апеляційний суд дійшов таких висновків.

Апеляційними судом встановлено, що ОСОБА_6 звернувся зі скаргою на бездіяльність керівника Котовської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання його заяви від 16.11.2020 року про кримінальне правопорушення за ч.3 ст.382 КК України. В обґрунтування скарги скаржник ОСОБА_6 посилається на те, що 16.11.2020 року ним подано до Котовської місцевої прокуратури заяву про вчинення головою Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України. В подальшому, 20.11.2020 року скаржник отримав лист керівника Котовської місцевої прокуратури, згідно якого його заява про скоєння кримінального правопорушення була направлена за належністю до начальника Подільського ВП ГУНП в Одеській області.

Скаржник вважає, що уповноваженою особою Подільського ВП ГУНП в Одеській області було порушено вимоги ст.214 КПК України щодо необхідності протягом 24 годин після отримання заяви про кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Згідно з положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження. Статтями 303, 304 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п.5 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі №1640/0/4-12 від 09.11.2012 року «Про деякі питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» при оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що настає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

У відповідності до ч.1 ст.11 КК України, злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК україни слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року №139). Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

При цьому зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Колегія суддів приходить до переконання, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 , звертаючись 16.11.2020 року до Котовської місцевої прокуратури з заявою про вчинення головою Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, мотивував таку заяву тим, що зазначеною службовою особою навмисно не було виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року.

Диспозицією статті 382 КК України, передбачено притягнення до кримінальної відповідальності за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Невиконання судового рішення полягає у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання службової особи виконати судове рішення (наприклад, керівник підприємства відверто ігнорує рішення суду про заміну споживачеві придбаного ним неякісного товару на аналогічний товар належної якості). Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: службова особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.

Перешкоджання виконанню судового рішення передбачає протидію службової особи, наділеної законом певними повноваженнями щодо реалізації вимог, які у ньому містяться, з метою недопущення його реалізації. Така протидія може виражатися у прямій забороні своїм підлеглим виконувати вимоги державних виконавців державної виконавчої служби, погрозі застосувати до певних

Апеляційним встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, було зобов`язано Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути колективну заяву від 08.11.2019 року за вхід. № Ко-3352 та прийняти рішення, передбачене ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої у судовому рішенні (а.п.16-28).

На виконання зазначеного рішення суду, 30.09.2020 року державним виконавцем Подільського РВДВС ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №-420/131/20 виданий Одеським окружним адміністративним судом 07.08.2020 року (а.п.13).

05.11.2020 Куяльніцькою сільською радою на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду повторно розглянуто колективну заяву від 08.11.2019 року та відмовлено скаржнику ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.п.12).

В подальшому, 04.12.2020 року постановою державного виконавця, виконавче провадження з примусового виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду, за виконавчим листом №- 420/131/20 було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі згідно з виконавчим документом (а.п.14-15).

При цьому матеріали кримінального провадження не містять доказів скасування зазначеної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду фактично виконане, а тому відсутні правові підстави для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 про вчинення головою Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, у зв`язку з встановленою судом відсутністю у цій заяві відомостей, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як постановлена з порушенням вимог КПК України, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Котовської місцевої прокуратури як необґрунтованої.

Керуючись ст. 303, 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Котовської місцевої прокуратури відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4