Справа № 694/1339/20 Провадження №1-кс/694/438/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу

27.10.2020 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000638 від 25 жовтня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дашуківка, Лисянського р-ну, Черкаської обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , студента 4-курсу Черкаського державного технологічного університету, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

з участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

27.10.2020 старший слідчий СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області майор поліції ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання вказує, що в провадженні слідчого відділення Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000638 від 25.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.10.2020 близько 03.00 год. водій автомобіля «Infiniti FX-35» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення п.п. 2.3б); 2.9.а); 12.1 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну. Так ОСОБА_6 , рухаючись по вулиці Героїв Майдану у місті Звенигородка Черкаської області, від проспекту Шевченка до виїзду у напрямку смт Лисянка, Черкаської області, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не ураховував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед перехрестям з кільцевим рухом не справився із керуванням, допустив наїзд на бордюрний камінь, після чого виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху, де вчинив наїзд на перешкоди у вигляді двох дерев, після чого відбулося перекидання автомобіля з подальшою зупинкою на даху на проїзній частині вулиці, внаслідок чого пасажир заднього пасажирського сидіння ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Infiniti FX-35» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , а саме вимог пунктів 2.3б), 2.9а) та 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Слідча посилається на обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення і посилається на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Крім того вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні слідча ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила задоволити.
Прокурор ОСОБА_3 також підтримав дане клопотання та просив його задовольнити. Вкзав, наявні ризики зазначені слідчим, проте ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України вказаний помилково.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказували на необґрунтованість підозри та недоведеність вказаних у клопотанні ризиків.
Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з цим сам підозрюваний заперечує свою причетність до інкримінованого йому правопорушення.

При цьому надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).
Слідчий суддя приходить до переконання, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою, в матеріалах справи є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які свідчать про наявність ознак злочину, а саме: - дані протоколу огляду місця події за адресою: вул. Героїв Майдану м. Звенигородка, Черкаської області; - дані протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; - дані медичного висновку про стан алкогольного сп`яніння, - дані пояснень ОСОБА_10 .

Надаючи оцінку ризикам наведеним у клопотанні слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчий суддя вважає доведеними ризики передбачені п. п. 1, 3, ч. 1 ст.177 КПК України.

Так, слідчим суддею враховано, що що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме: ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, і з метою уникнення від покарання останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вказане підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Крім того слідчий суддя приходить до переконання, що підозрюваний може впливати на свідків кримінального правопорушення, оскільки останні ще безпосередньо судом не допитані, також слідчим суддею враховано що покази підозрюваного в частині особи, яка перебувала за кермом під час ДТП різняться з показами свідка ОСОБА_9 . Відтак слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Разом з тим у клопотанні та у судовому засіданні учасниками не наведено достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний вчинятиме дії, спрямовані на знищення, спотворення та приховування доказів, які викривають його у вчиненні злочину, або ж вчинюватиме інші кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, можна стверджувати, що подане клопотання в частині обґрунтування ризиків, передбачених 2, 5 ч. 1 ст.177 КПК України є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність таких ризиків, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.
Частиною 1 ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
У справі «Луценко проти України» Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 19.11.2012 в п. 62 зазначив: «Суд наголошує, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному вище положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04).
ЄСПЛ визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчюс проти Литви» (Jecius v. Lithuania), заява № 34578/97, п. 94, ECHR 2000-IX).
Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).
Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, на порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Беручи до уваги вищевикладене, відсутні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор та слідчий СВ не довели наявності таких підстав.
Крім того слідчим суддею взято до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання де він зареєстрований і зможе перебувати під домашнім арештом. Також слідчий суддя не погоджується з доводами прокурора про відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_6 проживає разом із батьками. Має позитивну характеристику та статус учасника бойових дій.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу пересування, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає та можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за адресою проживання.
Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Запобіжний захід обирається в межах строку досудового розслідування та з моменту затримання ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 32, 131, 132, 176 - 178, 181, 183, 184, ч. 2 ст. 187, 188 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод»,-
у х в а л и в:

клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000638 від 25 жовтня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дашуківка, Лисянського р-ну, Черкаської обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з застосуванням засобу електронного контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:
- прибувати до Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, прокурора та суду за першою вимогою;
- заборонити підозрюваному залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;
Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк запобіжного заходу рахувати протягом 32 діб з 25.10.2020 по 25.11.2020 включно.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити ОСОБА_6 , до його місця проживання - АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.

Строк дії ухвали - до 25.11.2020 р. включно.
Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1