Справа № 359/9604/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2991/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 серпня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого,
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, яке обґрунтовано тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які наразі не зменшилися й не відпали.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 серпня 2020 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 29 вересня 2020 року.
Суд,обґрунтовуючи доцільність перебування ОСОБА_7 під вартою, зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений зможе незаконно вплинути на потерпілого, свідків, які на теперішній час в суді ще не допитані, обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, за який він може бути засуджений від 8 до 15 років позбавлення волі, останній, в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, з метою уникнути покарання за вчинений злочин може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також суд вказав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, є недостатнім, оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу та застосувати до нього інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що судом не обґрунтовано, які з доказів, що були надані прокурором, підтверджують наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення. Також звертає увагу, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані копії письмових матеріалів кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, так як ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

З обвинувального акту випливає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за попередньою змовою з іншими особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, яким потерпілому заподіяна матеріальна шкода у розмірі 400 000 грн., яка не відшкодована.

З пояснень захисника при апеляційному розгляді встановлено, що один із співучасників злочину в даний час перебуває у розшуку, потерпілий в суді першої інстанції пояснень ще не надавав.

Зазначені обставини свідчить про те, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даній стадії судового розгляду може запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, знищити, сховати предмет посягання.

Суд дійшов вірного висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт та особиста порука з покладенням певних обов`язків, не забезпечать дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
Судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та запобігти ризикам, визначеним у п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України на даній стадії судового розгляду.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доцільним подальше перебування обвинуваченого під вартою та продовжив раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даній стадії судового розгляду забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Посилання захисника про недопустимість доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину не можуть бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про правомірність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки вказане питання має бути вирішене судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 серпня 2020 року без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: