Номер провадження: 11-сс/813/335/21
Номер справи місцевого суду: 494/5102/19 1-кс/495/2481/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення апеляційної скарги
15.02.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 392, 396 КПК України апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 -адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001181,-

встановив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 29.12.2021 року задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001181 та накладено арешт на майно, що знаходилось у ОСОБА_6 , яке вилучене 28.12.2020 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на відео реєстратор, який належить ОСОБА_3 .

Перевіривши зміст апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути її адресату, виходячи з таких підстав.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п.9 ч.1 ст.309 КПК України, ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Положеннями ст. 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.7 ст.173 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Згідно з п.10 ч.1 ст.393 КПК України, право на апеляційне оскарження судових рішень у кримінальному провадженні мають також інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

З поданої апеляційної скарги та матеріалів судового провадження вбачається, що під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучене майно у тому числі відеореєстратор, власником якого як стверджує представник ОСОБА_4 є нібито є ОСОБА_3 .

Разом з тим матеріали кримінального провадження, апеляційна скарга та додатки до неї не містять жодних даних або будь-яких доказів, про те що вилучене майно належить саме ОСОБА_3 і останньою не долучено належних доказів, які свідчать про належність їй зазначеного майна.

Апеляційний суд приймає до уваги заявлені представником ОСОБА_3 в апеляційній скарзі обставини про належність майна ОСОБА_3 , однак з урахуванням зазначених в оскаржуваній ухвалі слідчого судді обставин, а саме вилучення майна в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому відповідно до договору оренди проживає ОСОБА_6 , та в тому числі ненадання апеляційному суду інших доказів, які свідчать про належність цього майна саме ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає такі посилання передчасними та безпідставними.

Таким чином приходжу до висновку про те, що апелянтом не надано доказів на підтвердження належності ОСОБА_3 арештованого майна - відеореєстратора та порушення її прав, свобод та інтересів як власника, у зв`язку з чим вона не наділена правом оскарження вказаної ухвали слідчого судді.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається , якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч.1 ст.5 КПК України, яка визначає, що апеляційний суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та виконуючи вимоги п. 2 ч.3 ст.399 КПК України, суддя-доповідач з урахуванням відсутності доказів належності ОСОБА_3 арештованого майна, приходить до висновку, що апеляційну скаргу з додатками слід повернути особі, яка її подала.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідним довести до відома апелянта про право останнього на подання апеляційної скарги у разі надання апеляційному суду належних доказів на підтвердження права володіння, користування та розпорядження майном, на яке оскаржуваною ухвалою слідчого судді було накладено арешт в межах строку на апеляційне оскарження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 309, 392, 399 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001181 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги та додатки невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2