Справа № 464/4265/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/390/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2020 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21.03.2019 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жовква, Львівської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

встановила:
вироком Сихівського районного суду м. Львова від 21.03.2019 року ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили та звернення до виконання.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, 12.07.2018 близько 14:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення, перебуваючи у приміщенні супермаркету «Фуршет», що по вул. Зубрівська, 38, у м.Львові, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрала зі стелажів із товаром, що розташовані у торговому залі вищевказаного супермаркету одну пляшку віскі «Джони Волкер», ємкістю 1 л, вартістю 369 грн. 10 коп., яку сховала в свою сумку. Після цього покинула приміщення супермаркету, не провівши оплату за викрадений товар. Через деякий час була затримана працівниками Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області з викраденим майном. Своїми протиправними діями ОСОБА_8 заподіяла ДП «Рітейл Центр», матеріальну шкоду на загальну суму 369 грн. 10 коп.

В апеляційні скарзі прокурор просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та вважати обвинувачену винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, із призначеним покаранням у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року, яким ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано призначив покарання обвинуваченій за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КПК України, оскільки вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а призначене реальне покарання та покарання з випробуванням не підлягають складанню та виконуються самостійно.

Захисник у апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про неможливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вона вчинила новий злочин у період іспитового строку є необґрунтованими, оскільки злочин був вчинений обвинуваченою до засудження її за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 04.12.2018 року та звільнення її від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, думку захисника про часткове підтримання апеляційної скарги прокурора та підтримання апеляційної скарги в інтересах обвинуваченої щодо застосування ст.75 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги захисника - відмовити.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню та незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано призначив обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 раніше судима вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року за вчинення 12.07.2018 року, тобто до постановлення вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21.03.2019 року, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та її звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не вправі був призначати обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, а тому ним було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст. 418 КПК України є підставою для зміни вироку в частині призначеного покарання.

Разом з цим, колегія суддів вважає за неможливе звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки обвинувачена раніше судима за вчинення умисного злочину проти власності, а саме вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Крім того, відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення обвинуваченою повторного злочину та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий, а застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних злочинів неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409,413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - відмовити.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21.03.2019 року в частині призначеного покарання змінити та вважати обвинувачену ОСОБА_8 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, із призначеним покаранням у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року, яким ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4