Провадження по справі № 1-кп/522/2271/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 04.08.2020 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимостей не має,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
04.08.2020 року приблизно о 03 год. 30 хв., ОСОБА_3 перебував біля будинку № 24 по вулиці Торговій в місті Одеса сумісно з ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_3 , що збирається додому, в цей час у ОСОБА_3 із корисливих мотивів, виник злочинний намір направлений на відкрите викрадення майна, яке знаходилось у ОСОБА_5 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Так, реалізуючи свій злочинний намір, обравши метою свого злочинного посягання майно, що знаходилось у ОСОБА_5 , а саме його сумку та її вмісту, 04.08.2020 року о 04 годині 02 хвилин 30 секунд, ОСОБА_3 підійшов ближче до ОСОБА_5 та кулаком правої руки наніс йому удар в область голови. В той час коли ОСОБА_5 від удару падав на землю, то ОСОБА_3 шляхом ривку зняв з правого плеча потерпілого шкіряну чоловічу сумочку вартістю 900 грн., в якій перебували: мобільний телефон марки «Life» № НОМЕР_1 , на рахунку якого перебували грошові кошти в сумі 100 грн.; повер-банк марки «Meizu» 20800 mah, вартістю 300 грн.; та грошові кошти в загальній сумі 150 грн.
Відкрито заволодівши майном ОСОБА_5 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, на загальну суму 2950 грн., ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втік. Майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 2950 грн.
Крім цього, 21.08.2020 року ОСОБА_3 , перебуваючи у ранній час у торговій залі магазину «ЄВА», розташованого в будинку № 33 по вулиці Ніжинська, в місті Одесі, помітив категорію товарів із жіночими гелями та спреями.
В цей час, у ОСОБА_3 з корисливих мотивів, повторно виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: спрею жіночий «Рексона» у кількості 6 штук та гель для душа жіночий «Нівея» об`ємом 250 мл у кількості 2 шт, належних ТОВ «РУШ» (), які знаходилась на стелажах з товарами в торговому залі магазину «ЄВА» розташованому за вищевказаною адресою.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, 21.08.2020 року приблизно о 09 годині 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в торговому залі магазину «ЄВА», власником якого є ТОВ «РУШ», підійшов до стелажу, на якому розміщувалась категорія товарів з жіночими спреями та гелями для душу, та продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно та з корисливих мотивів, повторно, викрав з вищевказаного стелажу спрей жіночий «Рексона» у кількості 6 штук, вартість однієї одиниці становить 52 гривні 30 копійок, та гель для душа жіночий «Нівея» об`ємом 250 мл у кількості 2 штуки, вартість однієї одиниці товару складає 60 гривень 50 копійок. Загальна вартість складає 434 (чотириста тридцять чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок, належну ТОВ «РУШ» ().
Таємно викравши майно ТОВ «РУШ» () на суму 434 (чотириста тридцять чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок, ОСОБА_3 , намагався покинути місце скоєного ним кримінального проступку, не розрахувавшись за викрадене майно, однак з незалежних від його волі причин свій злочинний намір до кінця довести не зміг, так як після проходження касової зони був помічений та зупинений біля виходу із магазину працівниками ТОВ «РУШ».
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна грабіж, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини злочинів, які описані у обвинувальному акті та пояснив суду наступне. Вказав, що дійсно 04.08.2020 року вночі відкрито викрав майно ОСОБА_5 та застосував до нього насильство, яке не було небезпечним для його життя чи здоров`я, а також здійснив замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку) у магазині «Єва», розташований по вул. Ніжинська, 33.
Так 04.08.2020 року приблизно о 03 год. 30 хв., він перебував біля будинку № 24 по вулиці Торговій в місті Одеса сумісно з ОСОБА_5 . Він вдарив ОСОБА_5 кулаком правої руки наніс йому удар в область голови та зірвав з нього чоловічу шкіряну сумку, в якій був мобільний телефон, грошові кошти, повер-банк, та втік. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. На теперішній час його родичами відшкодовано матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 .
Крім того, 21.08.2020 року перебуваючи у ранній час у торговій залі магазину «ЄВА» розташованого в будинку № 33 по вулиці Ніжинська, в місті Одесі, помітив категорію товарів із жіночими гелями та спреями. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, умисно та з корисливих мотивів, повторно викрав спрей жіночий «Рексона» у кількості 6 штук та гель для душа жіночий «Нівея» об`ємом 250 мл у кількості 2 шт. Таємно викравши майно він намагався покинути магазин «ЄВА», однак з незалежних від нього причин, після проходження касової зони був помічений та зупинений біля виходу із магазину працівниками магазину. Зазначені товари одразу було повернуто працівниками поліції їх власнику.
У вчинених злочинах щиро кається, просив вибачення, зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не вчиняти злочини.
Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому злочині та призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі, та за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Застосувати положення ст. 75 КК України звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробування з іспитовим строком три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання з`явився, вказав, що отримав матеріальну компенсацію за завдану злочином шкоду, тому він не має претензій до обвинуваченого, також просив, суворо його не карати та призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі, щоб останній мав змогу виправитись.
Представник потерпілої юридичної особи ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд судової справи без його участі.
Захисник підтримала прокурора щодо призначення покарання обвинуваченому, однак просила встановити іспитовий строк два роки.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна грабіж, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який, є громадянином України, зареєстрований та має постійне місце проживання в м. Одесі, позитивно характеризується за місцем проживання та попереднього місця роботи, проживає разом із матір`ю ОСОБА_8 , яка є інвалідом другої групи, має хворобу серця та потребує термінового оперативного втручання, та неповнолітньою сестрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджує надана до суду ксерокопія свідоцтва про смерть, тому в разі, якщо його матері ОСОБА_8 зроблять операції, їй та його неповнолітній сестрі потрібен буде догляд. У лікаря на наркологічному та психіатричному обліку обвинувачений не значиться. Згідно вимоги, в силу ст. 89 КК України обвинувачений вважається такою особою, що судимостей не має. Також суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину, та відшкодовано матеріальну шкоду потерпілому, що свідчить про дієвість щирого каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.
Згідно ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України призначаючи покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення злочину: крадіжки, вчиненої повторно або за попередньою змовою групою осіб, передбачене покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_3 вчинив замах на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, йому не може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк, який перевищуватиме дві третини максимального строку, передбаченого санкцією статті, тобто позбавлення волі на строк до трьох років та трьох місяців.
Санкцією ч. 2 ст. 186 КК України за вчинення злочину:грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Враховуючи обставини злочинів, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, передбачені санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі.
За ч. 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7«Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).
Також суд, окрім наведеного вище, приймає до уваги стан здоров`я матері обвинуваченого, з якою він разом проживає, яка має хворобу серця та потребує оперативного хірургічного втручання та у разі проведення такої операції потребуватиме догляду.
Окрім цього, суд враховує, що до вчинення злочину обвинувачений працював помічником електрика в ТОВ «Мастер Альянс», де зарекомендував себе з позитивної сторони.
Водночас суд враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який на теперішній час претензій до обвинуваченого не має, у зв`язку з відшкодуванням йому спричинених злочином матеріальних збитків, та який просив призначити ОСОБА_3 покарання не пов`язане з позбавленням волі.
При цьому суд зважає на те, що спричинене обвинуваченим насильство, не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину.
Також суд враховує, що майно, яке намагався викрасти ОСОБА_3 у магазині «ЄВА» та належить ТОВ «РУШ», повернуто його власнику.
Крім того, обвинувачений просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, щоб він мав змогу працювати та доглядати за своєю матір`ю та неповнолітньою сестрою, з якими він разом проживає.
Таким чином, врахувавши в сукупності наведені вище обставини злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме дієве щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_5 , думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.
Процесуальні витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням експертиз, відсутні та цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 15, 50, 61, 65, 66, 68, 70, 75, 76, 185, 186 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
У відповідності з ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити обвинуваченого з-під варти негайно в залі суду.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- спрей жіночий «Рексона» у кількості 6 штук, гель для душа жіночий «Нівея» об`ємом 250 мл у кількості 2 штуки, що належать на праві власності ТОВ «РУШ» вважати повернутими їх власнику;
- диск формату «СD-R», 700 МD 52Х, білого кольору, з написом «Ellitex», із відеозаписами з камер відео спостереження магазину «ЄВА» дій ОСОБА_3 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження;
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1