Єдиний унікальний № 946/5438/20
Провадження № 1-кп/946/576/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

10 вересня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000936, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 310, ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 .

Суть питання, що вирішується
1.Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , посилавшись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а саме наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта та спеціаліста у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Встановлені судом обставини
2.У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання, просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , зазначивши, що під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, але після закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування ОСОБА_3 стали відомі відомості про свідків, а тому він може вжити заходів щодо впливу на них з метою уникнути покарання за злочини, у вчиненні яких він обвинувачується.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора та просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 визнав, що відносно нього в суді здійснюється судовий розгляд ще двох кримінальних проваджень, але у сторони обвинувачення немає доказів його винуватості, немає й свідків, відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту по іншими кримінальним провадженням та він завжди знаходився вдома, з`являвся за викликом до суду, не збирався ухилятися, він і зараз не має наміру ухилятися від суду. Захисник ОСОБА_5 послався на те, що обвинувачений ОСОБА_3 на даний час є несудимим, у нього є місце проживання, знаходився під домашнім арештом, у розшуку не перебував, тому є підстави для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

4.02 червня 2020 року ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст. 208 КПК за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 05 червня 2020 року відносно ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 липня 2020 року, який був продовжений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 15 липня 2020 року до 12 вересня 2020 року. При цьому був визначений альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 грн, а також була встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тобто ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

5.Судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та не може бути завершений до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
6.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.
7.За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК, якою суд керується в силу положень ч. 3 ст. 315 КПК, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
8.При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
9.При вирішенні клопотання прокурора, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого (51 рік, стан його здоров`я не перешкоджає утриманню під вартою); відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, у тому числі те, що він не має постійного місця роботи та навчання, не одружений, не має й утриманців. Хоча ОСОБА_3 на даний час і не має судимостей, але те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного насильницького злочину суд враховує, як обставину, що характеризує його особу. Крім того, суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, один з яких є особливо тяжким, а також у незаконному поводжені зі зброєю, тоді як відносно нього в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області здійснюються два інших кримінальних провадження, по яким ОСОБА_3 також обвинувачується у вчиненні тотожних кримінальних правопорушень, у тому числі умисного особливо тяжкого у сфері обігу наркотичних засобів.

10.Що стосується наявності обґрунтованої підозри, то слід зазначити, що за змістом глави 18 розділу II КПК, це є однією з обов`язкових підстав для застосування запобіжного заходу, але з урахуванням положень кримінального процесуального законодавства на цій стадії кримінального провадження (підготовче судове засідання) суд позбавлений можливості досліджувати будь-які докази винуватості або невинуватості обвинуваченого, що прямо заборонено абз. 7 ч. 4 ст. 291 КПК, та робити висновки про наявність обґрунтованої підозри. Також, висловлення судом думки щодо наявності обґрунтованої підозри без ухвалення вироку суперечитиме загальним засадам кримінального провадження. Тому в цій частині щодо наявності обґрунтованої підозри обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях суд повністю покладається на висновки, зроблені слідчими суддями під час вирішення ними питань про застосування запобіжного заходу та про продовження строку тримання під вартою.

11.Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, під обґрунтованою підозрою слід розуміти наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення «О`Хара проти Сполученого Королівства» від 16.10.2001 р., п. 34). Обґрунтована підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення «N.C. проти Італії» від 11.07.2001 р., п. 45). Саме тому суд відкидає посилання сторони захисту про те, що у матеріалах справи відсутні докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, оскільки, як було наведено, наявність обґрунтованої підозри, що є необхідним для застосування запобіжного заходу, не є тотожним доведеності вини, що є необхідним вже для ухвалення обвинувального вироку та призначення покарання обвинуваченому.

12.На думку суду, прокурором не доведено виникнення ризику того, що обвинувачений ОСОБА_3 може вплинути на свідків у цьому кримінальному провадженні. Лише те, що обвинувачений ознайомився з матеріалами провадження, не може свідчити про наявність цього ризику, про те, що обвинувачений дійсно застосує спроби вплинути на свідків. Посилання прокурора про виникнення цього ризику ґрунтуються лише на його припущеннях, що не є достатньою підставою для встановлення його наявності, а тому суд вважає, що виникнення цього ризику прокурором не доведено.

13.Разом з цим, враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого умисного злочину, він, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, з метою його уникнення може вжити спроби переховатися від суду. Про наявність цього ризику також свідчить і те, що у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому його ніщо не стримуватиме та він все ж може ухилитися від суду, тобто в даному випадку прокурором доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

14.Те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, у тому числі в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та пов`язаних з незаконним поводженням зі зброєю, після того як до суду були направленні два інших кримінальні провадження, у яких ОСОБА_3 також обвинувачується у вчиненні ряду умисних тяжких та особливо тяжких злочинів також в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та пов`язані з незаконним поводженням зі зброєю, а також те, що обвинувачений не має місця роботи, а, отже, і джерел для існування, свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інші подібні кримінальні правопорушення, тобто в даному випадку доведено, що і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, також не зменшився.

15.Отже, незважаючи, що прокурором не доведено виникнення ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, але зазначені обставини кримінального провадження про продовження існування доведених ризиків свідчать про те, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_3 на свободу.

16.Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_3 , того, що доведені ризики не зменшилися, а судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та не може бути завершений до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_3 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання ОСОБА_3 під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, до 09 листопада 2020 року.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 199, 331, 370 372 КПК, суд

постановив:
1.Клопотання прокурора задовольнити.

2.Продовжити застосування відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 09 листопада 2020 року.

3.Строк дії наявної ухвали закінчується 09 листопада 2020 року.

4.Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , а також направити для виконання до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
6.Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1