н/п 1-кп/490/775/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
провівши відкрите судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000951, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, раніше не судимого, з повною вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом, на посаді головного сержанта 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший сержант,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
17.05.2016 року громадянина ОСОБА_5 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 17.05.2016 №32-РС прийнято на військову службу за контрактом, який останній уклав того ж дня, та зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_2 . 03.06.2016р. після завершення проходження фахової військової підготовки у військовій частині НОМЕР_2 , наказом командування Військово - морських Сил Збройних Сил України від 03.06.2016 №66-РС ОСОБА_3 направлено для проходження подальшої військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . 06.06.2016р. на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 06.06.2016 №110 старшого сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду помічника гранатометника розвідувального відділення розвідувального взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 . 12.09.2017р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 і АДРЕСА_2 ) від 12.09.2017р. №214 старшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду головного сержанта 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 .
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян. прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 17.05.2016, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових нормувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стан7 в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п. п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому сержанту ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу без поважних останній дотримувався встановленого порядку несення служби та
згпюєував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, старший сержант ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 пиарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки. які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою тадотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем, старший сержант ОСОБА_3 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Зссейних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, старший сержант ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин. 12.11.2018р. о 08 год. 15 хв., старший сержант ОСОБА_3 діючи умисно, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді головного сержанта 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за адресою свого фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , до 08 год. 30 хв. 10.12.2018р.
11.01.2019р. о 08 год. 30 хв., старший сержант ОСОБА_3 повторно протягом року, діючи умисно, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді головного сержанта 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення зазначених вище нормативно правових актів, не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за адресою свого фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , до 15 год. 00 хв. 05.10.2020р. Коли добровільно прибув до територіального управління ДБР, розташованого у м.Миколаєві та заявив про себе та вчинений ним злочин.
Таким чином, матрос ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто у нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення за викладених вище обставин, та вказав, що жодних обставин, встановлених в ході досудового розслідування він не оспорює, вину визнає та у вчиненому щиро кається. Зазначив, що він є учасником бойових дій, має нагороди, та бажає надалі проходити військову службу. Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України. При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, єж учасников бойових дій. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно, зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, на особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався. Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1