Провадження №1-кп/761/135/2020
В И Р О К
іменем України

20 серпня 2020 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0013162 від 03.11.2015) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, офіційно неодруженого (перебуває у цивільному шлюбі), який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць;

2) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2015 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, зі звільненням від покаранням із випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

3) вироком Київського апеляційного суду від 28.03.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

4) вироком Подільського районного суду м. Києва від 25.06.2020 за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року і 1 місяця позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

03 листопада 2015 року, приблизно о 14 год. 15 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, перебуваючи в салоні тролейбуса №18, який рухався зі сторони зупинки громадського транспорту «Станція метро Лук`янівська» по вул. Мельникова у напрямку вул. Глибочицької в м. Києві, діючи умисно та повторно, з метою обернення чужого майна на свою користь і особистого збагачення, таємно викрав із сумочки потерпілої ОСОБА_6 , яка також перебувала у салоні згаданого тролейбусу, належне їй майно: гаманець вартістю 100 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 грн., золотий ланцюжок з кулоном загальною вартістю 3000 грн., а також інші речі, що не представляли для потерпілої цінності, після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердивши беззаперечно всі обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що 03 листопада 2015 року, приблизно о 14 год. 15 хв., перебуваючи в салоні тролейбуса №18, який рухався від станції метро «Лук`янівська» по вул. Мельникова у напрямку вул. Глибочицької в м. Києві, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав із сумочки потерпілої ОСОБА_6 , яка разом із ним перебувала у салоні тролейбуса, гаманець, в якому знаходились кошти, золоті прикраси та інші речі, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Незважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, вона знайшла своє підтвердження в ході дослідження всієї сукупності доказів по даній справі.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що в 2015 році він працював у поліції, і в окремий день на Лук`янівці побачив раніше знайомого по оперативним облікам ОСОБА_4 , який вів себе підозріло, озирався по сторонам, заглядав в кишені сумки, при цьому стояв біля жінки, і разом з нею сів в тролейбус, а згодом вийшов на іншій зупинці, після чого через певний час його було затримано.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що він вчинив повторний злочин через незначний проміжок часу з моменту засудження за інший корисливий злочин (30 вересня 2015 року), що, на думку суду, свідчить про його очевидну схильність до протиправних проявів такого характеру, а й отже на необхідність у застосуванні найбільш суворого виду покарання, передбаченого у санкції ч. 2 ст. 185 КК України, хоча і в розмірі, наближеному до мінімального.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України до постановлення вироку Подільського районного суду м. Києва від 25.06.2020, яким останнього засуджено до покарання у виді 1 року і 1 місяця позбавлення волі, то, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає необхідним визначити остаточне покарання обвинуваченому шляхом часткового складання призначених покарань.

До того ж, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 протягом іспитового строку, визначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2015, вчинив новий злочин, то остаточне покарання останньому суд призначає за правилами, передбаченими в ст. 71, 72 КК України, при цьому, враховуючи всі обставини даної справи, на думку суду, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Що ж стосується строку перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , в тому числі і в рамках розгляду цього кримінального провадження (з 03 по 11 листопада 2015 року в ході затримання і перебування під дією запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; з 17 січня 2020 року по день набрання вироком законної сили в якості особи, яка залишена в порядку п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України у ДУ «Київський слідчий ізолятор» до завершення розгляду кримінального провадження), суд вважає необхідним зазначити таке.

Відповідно положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIIІ від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, а також строку перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Отже, таким чином, зважаючи на положення ст. 5 КК України, в частині застосування Закону про кримінальну відповідальність, який поліпшує становище особи, в даному конкретному випадку у строк відбування остаточного покарання, призначеного за цим вироком ОСОБА_4 слід зарахувати строк, який він відбув в якості покарання за іншим вироками (згідно вироку Подільського районного суду м. Києва від 25.06.2020) з 18 листопада 2019 року по 24 червня 2020 року, при цьому строк перебування під вартою в рамках цієї справи з 03 по 11 листопада 2015 року, з 17 січня 2020 року по день набрання вироком законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і п`ять місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у зв`язку із вчиненням ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до постановлення вироку Подільського районного суду м. Києва від 25.06.2020, яким останнього засуджено до покарання у виді 1 року і 1 місяця позбавлення волі, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один ) рік і шість місяців.

Відповідно до ст. 71 КК України, у зв`язку із вчиненням ОСОБА_4 нового злочину у період іспитового строку, визначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2015, частково приєднати останньому невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2015, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року і семи місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення цього вироку до виконання, зарахувавши у строк покарання строк перебування під вартою останнього - з 03 по 11 листопада 2015 року, з 18 листопада 2019 року по 24 червня 2020 року, при цьому строк перебування під вартою з 03 по 11 листопада 2015 року, з 17 січня 2020 року по день набрання вироком законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у вигляді застави в розмірі 2636 грн. - скасувати та повернути вказаний розмір застави заставодавцю ОСОБА_8 (ід. код НОМЕР_1 ).

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутими належному володільцю, а інші речові докази - зберігати при справі.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1