Провадження № 1-кс/638/22/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року
Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

За участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001838 від 08.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України,

установив:
08.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0001838 про те, що, у вересні 2017 року невстановлені особи обманним шляхом заволоділи майном ОСОБА_4 .

До суду звернувся прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка знаходиться у приватної власності ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.217 року.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та додані матеріали провадження, доходить висновку, що в його задоволенні слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У силу ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Крім того, до клопотання прокурора ОСОБА_3 додана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка свідчить про те, що на майно, яке вказано в клопотанні, вже було накладено арешт на підставі іпотечного договору від 04.12.2017 року №2735.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки прокурором не доведено необхідності та обґрунтованості арешту майна.

Керуючись ст.ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:
В задоволенні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 1 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001838 від 08.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1