Справа №:755/3336/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0016879 від 21 грудня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
22 жовтня 2020 року з Київського апеляційного суду на адресу Дніпровського районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року частково задоволено апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 та скасовано вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року щодо ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Крім того, зазначеною ухвалою запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів до 27 листопада 2020 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів до 26 грудня включно.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, тому існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконно впливати на свідківу кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема не з`являтися до слідчого вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу на даний момент відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки строк дії ухвали до 26 грудня 2020 року. Крім того, обвинувачений з 22 грудня 2017 року перебуває під вартою (3 роки), а тому певним чином відпали ризики переховування від правосуддя, впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення. ОСОБА_3 має постійне місце проживання у місті Києві, є інвалідом 3 групи та має ряд захворювань. Зважаючи на вказані обставини, просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав захисника та заперечував проти продовження строку тримання його під вартою.

Суд, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Щодо наявності захворювань у обвинуваченого, то слід зазначити, що вони жодним чином не спростовують, і не зменшують існування ризиків щодо виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а лише характеризують стан його здоров`я, а саме визначають обставину визначену у п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України, які судом враховуються при вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому. При цьому жодних медичних документів, які б підтверджували, що за станом здоров`я ОСОБА_3 протипоказано знаходитись у слідчому ізоляторі, а також те, що він перебуває у лікувальному закладі місць попереднього ув`язнення, стороною захисту суду не надано.

При визначенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , суд бере до уваги те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, його вік та стан здоров`я, а саме те, що у нього є ряд хронічних захворювань, міцність соціальних зв`язків, той факт, що він не одружений, не працює, із середньою освітою, зареєстрований та має постійне місце проживання у місті Києві, те, що він раніше не судимий, з моменту затримання 22 грудня 2017 року перебуває під вартою.
Крім того, на даний час свідки в кримінальному провадженні не допитані, докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту у цей період не досліджені.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу, а тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також, в судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2020 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком дії, який закінчується 26 грудня 2020 року. Однак, в зазначений строк не вдалось розглянути дане кримінальне провадження, з огляду на наявність об`єктивних передумов.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає недостатнім застосування до ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.
Із зазначених підстав суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах 2 місяців.
Керуючись ст.177, 183, 194, 199, 291, 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 13 лютого 2021 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому.
Ухвала може бути оскаржена у Київському апеляційному суді з підстав визначених рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год 30 хв 21 грудня 2020 року.

Суддя: ОСОБА_1