ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/6787/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/604/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125, ч.3 ст.15, ч.3 ст.152,
ч.1 ст.187, ч.3 ст.15, ч.2 ст.152, ч.2 ст.152,
ч.1 ст.126, ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №11-кп/818/604/21 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 червня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.11.1998 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.17-117, ч.2 ст.17-118, ст.94 КК України (в редакції 1960 року) на 12 років позбавлення волі. Звільнений 07.09.2004 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2 роки 11 місяців 1 день;

- 09.10.2006 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.15, ч.2 ст.153, ч.2 ст.153, ч.2 ст.152, ч.3 ст.152 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, на 14 років позбавлення волі. Звільнений 13.12.2017 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 10 днів,-

засуджено за:

- ч.1 ст.125 КК України на 200 годин громадських робіт;

- ч.1 ст.126 КК України на 200 годин громадських робіт;

- ч.1 ст.187 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України на 6 років позбавлення волі;

- ч.3 ст.15, ч.2 ст.152 КК України на 6 років позбавлення волі;

- ч.2 ст.152 КК України на 8 років позбавлення волі;

- ч.3 ст.15, ч.3 ст.152 КК України на 8 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70, ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 12 років позбавлення волі.

Як установив суд, 01 лютого 2019 року, близько 21-10 години, ОСОБА_8 перебував поблизу багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше йому незнайому неповнолітню ОСОБА_9 , яка в цей час поверталася додому. Маючи намір вступити з неповнолітньою ОСОБА_9 у статевий зв`язок, та усвідомлюючи, що остання не дасть добровільної згоди, ОСОБА_10 вирішив зґвалтувати її.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування неповнолітньої особи, діючи повторно та відповідно до розробленого плану, ОСОБА_8 зайшов до під`їзду слідом за ОСОБА_9 , прослідував за нею до дверей ліфту та зайшов у ліфтову кабіну. Після того, як ліфтова кабіна почала рухатись, ОСОБА_8 заблокував її між поверхами будинку, забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб та обмеживши свободу пересування потерпілої. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 розстібнув брюки, одягнені на ньому, дістав оголений статевий орган, та почав вимагати у потерпілої стати на коліна, маючи на меті вчинити з нею оральний статевий акт.
Неповнолітня ОСОБА_9 , яка зрозуміла, що ОСОБА_8 намагається зґвалтувати її, вступити у статевий зв`язок орально, відмовилась виконувати його вимогу. Усвідомлюючи, що потерпіла є неповнолітньою, ОСОБА_8 почав здійснювати на неї психологічний тиск, погрожуючи знівечити її обличчя металевим ключем від дверей циліндричної форми, довжиною близько 10 см, який дістав із кишені. Після цього, ОСОБА_8 діючи умисно, маючи намір на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, розуміючи, що від його дій може настати шкода здоров`ю потерпілої та бажаючи настання вказаної шкоди, наніс не менше п`яти ударів по рукам, витягнутим ОСОБА_9 перед собою, по тулубу та по обличчю ОСОБА_9 , давив потерпілій на плечі, змушуючи її опуститись на коліна, застосовуючи тим самим фізичне насильство. Під час боротьби потерпілій вдалось натиснути кнопку руху ліфта, та ліфтова кабіна знову почала рух угору, в цей час ОСОБА_8 повалив потерпілу на підлогу ліфта обличчям догори та став поруч з нею на коліна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесного ушкодження та зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_9 , ОСОБА_8 продовжив наносити останній удари кулаком правої руки по обличчю, намагаючись подавити її волю, до моменту, коли рух ліфту почав зупинятися. Зрозумівши, що з причин, які не залежать від його волі, він не зможе вчинити всіх дій, направлених на доведення свого злочинного умислу, направленого на зґвалтування ОСОБА_9 до кінця, ОСОБА_8 підвівся, здійснив удар правою ногою в обличчя потерпілій, після чого зник з місця вчинення злочину.

Крім того, 01 лютого 2019 року, близько 21-10 години, ОСОБА_8 в кабіні ліфта багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході реалізації свого злочинного наміру, пов`язаного з оральним проникненням в тіло потерпілої без її добровільної згоди, при вказаних обставинах своїми умисними, протиправними діями спричинив потерпілій синці на обличчі та лівій руці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також, 08 лютого 2019 року, близько 20-50 години, ОСОБА_8 знаходився поблизу будинку АДРЕСА_3 , де побачив раніше незнайому неповнолітню ОСОБА_11 , яка поверталась до себе додому. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя потерпілої. Також, ОСОБА_8 з метою здійснення на ОСОБА_11 психологічного тиску, і застосування погрози фізичного насильства, небезпечного для життя потерпілої, заздалегідь приготував ніж, який тримав у кишені верхнього одягу. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 підійшов до потерпілої, яка прямувала вздовж паркану до воріт свого домоволодіння, зненацька обхватив її ззаду за шию та затиснув рота правою рукою, лівою ж дістав з кишені ножа, якого приставив до шиї ОСОБА_11 , та наказав їй мовчати і не обертатися. Після цього, погрожуючи ножом потерпілій, та розуміючи, що вона реально сприйняла загрозу власному життю, ОСОБА_8 почав вимагати віддати йому грошові кошти та мобільний телефон. ОСОБА_11 , яка повідомила нападнику про відсутність у неї мобільного телефону та грошей, почала чинити йому опір та намагалась звільнитися. Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, протиправно, розуміючи що внаслідок його дій може бути спричинено шкоду життю та здоров`ю потерпілої, ОСОБА_8 наніс останній різану рану правої кисті, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння майном ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , потягнувши за одяг, повалив останню на сніг, почав душити, здавлюючи потерпілій шию та перекриваючи доступ кисню до легенів, та, продовжуючи погрожувати застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя потерпілої, заволодів її грошовими коштами в загальній сумі 100 гривень та мобільним телефоном «Samsung Galaxy J3 2017 Duos», вартістю 2358, 00 гривень, які знаходились в кишенях куртки.
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном та грошовими коштами на власний розсуд, та спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 2458 гривень.

Також, 09 лютого 2019 року, близько 23-45 години, ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку № 14 по вул. Болгарській в м. Харкові, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_12 , яка в цей час поверталась до себе додому. Маючи намір вступити з ОСОБА_12 у статевий зв`язок, та усвідомлюючи, що остання не дасть добровільної згоди, ОСОБА_10 вирішив зґвалтувати її.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_12 , діючи повторно та відповідно до ним розробленого плану, ОСОБА_8 зайшов до під`їзду слідом за потерпілою, прослідував за нею до дверей ліфту та зайшов у ліфтову кабіну. Після того, як ліфтова кабіна почала рухатись, ОСОБА_8 заблокував її між поверхами будинку, забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб та обмеживши свободу пересування потерпілої. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 притиснув потерпілу до стіни ліфту правою рукою, а ліву опустив донизу, розстібаючи одягнені на ньому брюки, намагаючись вчинити дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в її тіло з використанням геніталій, не маючи при цьому добровільної згоди ОСОБА_12 .
ОСОБА_12 , розуміючи, що ОСОБА_8 має намір зґвалтувати її, намагаючись захистити свою статеву свободу та недоторканість, почала кричати, чинити опір та стукати по стінкам ліфтової кабіни, намагаючись вирватись. Усвідомлюючи свою фізичну перевагу, з метою подолання спротиву ОСОБА_12 , ОСОБА_8 правою рукою притискаючи потерпілу до стіни ліфту та закриваючи рота, діючи умисно, протиправно, лівою рукою наніс їй серію ударів кулаком в обличчя. В цей час, мешканець квартири АДРЕСА_4 , розташованої на сьомому поверсі вказаного будинку, ОСОБА_13 , перебуваючи у себе в квартирі та почувши шум і гуркіт в шахті ліфту, вибіг на сходовий майданчик, натиснув кнопку виклику ліфту, та після того, як ліфт зупинився на сьомому поверсі і двері ліфтової кабіни відчинились, припинив дії ОСОБА_8 , завадивши зґвалтуванню ОСОБА_12 , зрозумівши, що з причин, що не залежать від його волі, він не зможе вчинити всіх дій, направлених на зґвалтування ОСОБА_12 до кінця, ОСОБА_8 зник з місця вчинення злочину.

Крім того, перебуваючи в кабіні ліфта у будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 , в ході реалізації свого злочинного наміру щодо вчинення дій сексуального характеру, пов`язаного з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої ОСОБА_12 , умисно спричинив останній при вказаних вище обставинах садна та гематоми (синці) на обличчі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також, 15 лютого 2019 року, близько 22-00 години, ОСОБА_8 перебував поблизу другого під`їзду будинку АДРЕСА_6 , де побачив раніше незнайомому йому ОСОБА_14 , яка поверталась після роботи додому. Маючи намір вступити з ОСОБА_14 у статевий зв`язок, та усвідомлюючи, що остання не дасть добровільної згоди, ОСОБА_8 вирішив зґвалтувати її. З метою подолання опору ОСОБА_14 заготовив обламок (горловину) скляної пляшки та сховав його під своїм одягом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування потерпілої, діючи повторно, умисно та протиправно, відповідно до розробленого плану, ОСОБА_8 зайшов до під`їзду слідом за ОСОБА_14 , прослідував за нею до дверей ліфту та зайшов у ліфтову кабіну. Після того, як ліфтова кабіна почала рухатись, ОСОБА_8 заблокував її між нижніми поверхами будинку, забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб та обмеживши свободу пересування потерпілої.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 дістав з кишені заздалегідь заготований обламок (горловину) скляної пляшки, продемонстрував його ОСОБА_14 , здійснюючи тим самим психологічний тиск на неї, та почав вимагати стати на коліна, маючи на меті вчинити з нею оральний статевий акт.
ОСОБА_14 , яка зрозуміла, що ОСОБА_8 намагається зґвалтувати її, вступивши у статевий зв`язок проти її волі, почала плакати та просити його не вчиняти з нею цих дій. ОСОБА_8 , нехтуючи законним проханням ОСОБА_14 та усвідомлюючи, що остання залякана, продовжив здійснювати на неї психологічний тиск, погрожуючи застосувати обламок (горловину) скляної пляшки та знівечити її обличчя. Після цього ОСОБА_8 наніс ОСОБА_14 один удар кулаком у праву частину тулубу, та, надавивши на плечі, змусив її опуститись на коліна, застосувавши тим самим фізичне насильство.
Забезпечивши таким чином реалізацію свого злочинного умислу у повному обсязі, ОСОБА_8 зґвалтував ОСОБА_14 , а саме вступив в статевий зв`язок орально та вагінально з використанням геніталій, не маючи на це добровільної згоди потерпілої.
Після цього ОСОБА_8 розблокував рух ліфтової кабіни та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Також, 04 травня 2019 року, близько 01 години, ОСОБА_8 знаходячись поблизу багатоповерхівки, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Титаренківський, 22, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_15 , яка в цей час поверталась додому. Маючи намір вступити з ОСОБА_15 у статевий зв`язок, та усвідомлюючи, що остання не дасть добровільної згоди на це, ОСОБА_8 вирішив зґвалтувати її.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на згвалтування ОСОБА_15 , діючи повторно та відповідно до розробленого плану, ОСОБА_8 зайшов до під`їзду слідом за потерпілою, прослідував за нею до дверей ліфту та зайшов у ліфтову кабіну. Після того, як ліфтова кабіна почала рухатись, ОСОБА_8 заблокував її між поверхами будинку, забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб та обмеживши свободу пересування потерпілої. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , притиснув потерпілу до стіни ліфту лівим передпліччям, а правою рукою притиснув до шиї потерпілої лезо ножа та почав погрожувати позбавити її життя, примушуючи стати на коліна.
ОСОБА_15 , яка зрозуміла, що ОСОБА_8 намагається зґвалтувати її, вступивши у статевий зв`язок неприроднім шляхом (орально), почала опиратись, плакати та просити його не вчиняти з нею цих дій. ОСОБА_8 , нехтуючи законним проханням ОСОБА_15 та усвідомлюючи, що остання залякана, продовжив здійснювати на неї психологічний тиск, погрожуючи застосувати ніж та знівечити її обличчя, при цьому, діючи умисно, протиправно, маючи умисел на спричинення потерпілій побоїв, наніс удар кулаком останній в обличчя, застосувавши тим самим фізичне насильство. Усвідомлюючи фізичну перевагу ОСОБА_8 , розуміючи, що у разі непокори її може бути позбавлено життя, потерпіла стала на коліна, після чого ОСОБА_8 наніс потерпілій ще один удар по голові, та розстібнувши брюки, дістав статевий орган. В цей час, внаслідок виклику ззовні, ліфт почав рух униз, тим самим завадивши ОСОБА_8 , який виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, закінчити зґвалтування та змусивши його покинути місце вчинення злочину.

Крім того, 04 травня 2019 року, близько 01 години, ОСОБА_8 знаходячись в кабіні ліфта будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , в ході реалізації свого злочинного наміру щодо дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, спричинив ОСОБА_15 забої грудної клітини, м`яких тканин обличчя та лівого ліктьового суглоба при вказаних вище обставинах, тобто побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду. Зазначив, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про допит в якості свідка представника з його місця роботи, а також витребування документів на підтвердження факту його прибуття 08 лютого 2019 року о 20 годині 30 хвилин до складу та прибуття після цього в офісі компанії для видачі коштів та документів. Наголосив, що допитаний свідок ОСОБА_16 фактично не є працівником офісу компанії та не здійснює контроль за водіями, експедиторами та матеріальними цінностями. Указав, що в судовому засіданні під час дослідження відеозапису з камер відеоспостереження за участі потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_17 , питання, чи впізнають вони його на цих відеозаписах - не вирішувалося. На думку обвинуваченого висновки суду про наявність у нього ножа є безпідставними, оскільки знаряддя вчинення злочину виявлено не було. Зазначив, що його невинуватість також підтверджується відсутністю його біологічних слідів на вилучених, в ході огляду місця події, предметах.

Наголосив, що 04 травня 2019 року, в момент вчинення злочину він перебував в іншому місці, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_18 , який повідомив суду про неможливість його перебування ближче до місяця вчинення злочину, а його перебування, в цей час за адресою: АДРЕСА_8 , підтверджується довідкою зі служби таксі «Любимое такси». Зазначив, що показання потерпілої ОСОБА_15 є непослідовними, оскільки в своїх показаннях під час досудового розслідування остання стверджувала, що нападник був у шапці, а при пред`явленні для впізнання речей, остання впізнала бейсболку.

Наголосив, що перед пред`явленням для впізнання його фотографували співробітники поліції на телефон, а потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила, що їй на телефон надходило повідомлення з фотографією від працівників поліції. Відповідно до відеозапису до протоколів слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_17 , останні двічі виходили на впізнання, що на думку обвинуваченого є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначив, що під час досудового розслідування його незаконно затримали та до нього застосовувалося фізичне насильство, що судом першої інстанції залишилося не дослідженим в повному обсязі, оскільки суд лише надіслав запит до Державного Бюро Розслідувань щодо перевірки його показань, однак постановив вирок без дослідження результатів цієї перевірки. На думку обвинуваченого, протокол огляду, в ході якого в нього були вилучені речі, а також протоколи обшуків за його місцем проживання є недопустимим.

Указав, що суд безпідставно кваліфікував його дії за ст.152 КК України, оскільки він потерпілих не примушував вступати з ним в орогенітальний контакт, а їм лише здалося, що він від них цього вимагає.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду. Наголосив, що судом першої інстанції було проігноровано скарги обвинуваченого на те, що йому було погано чути у судовому засіданні головуючого, прокурора, потерпілих та свідків, що є істотним порушенням його права на захист. Зазначив, що судом не було вжито необхідних заходів для перевірки доводів обвинуваченого про застосування до нього тортур під час досудового розслідування, оскільки суд обмежився лише запитом до Державного Бюро Розслідувань, однак не отримав відповіді та не дослідив результати перевірки.
Указав, що суд безпідставно залишив без задоволення клопотання сторони захисту про проведення повторної психіатричної експертизи ОСОБА_8 , оскільки під час проведення першої експертизи було допущено порушення протоколу, що ставить під сумнів її висновки. На думку захисника об`єктивні висновки експертів, могли б показати існування у обвинуваченого тяжкого психіатричного захворювання.
Зазначив, що суд також допустив неповноту судового розгляду, оскільки не допитав свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а також особу чи осіб, які 08.02.2019 року та 03.05.2019 року приймали грошові кошти від екіпажа, до складу якого входив ОСОБА_8 , а також не витребували у ТОВ «АНД-груп» журнали та відповідні приходні фінансові документи, з яких можна дізнатись, хто саме з екіпажу здавав грошові кошти у вказані дні.
Наголосив, що жодна судова експертиза не підтвердила присутність ОСОБА_8 на місцях скоєння злочинів 08.02.2019 року, 04.05.2019 року та 15.02.2019 року. До того ж, висновками експертів встановлено, що на місцях вчинення злочинів встановлено сліди невідомої особи із першою позитивною групою крові, однак у ОСОБА_8 інша група крові. Звертає увагу на те, що під час проведення слідчих дій - пред`явлення для впізнання, за участю потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_12 органами досудового розслідування було допущено численних істотних порушень КПК України.
Указав, що ОСОБА_8 в час вчинення злочину щодо ОСОБА_15 , який було вчинено за адресою: АДРЕСА_7 , перебував в іншому місці, що підтверджується викликом таксі за адресою: АДРЕСА_8 .
Зазначив, що відповідно до показань потерпілої ОСОБА_9 нападник під час вчинення злочину застосовував ключ з гострою кромкою, однак подібна річ не була вилучена в обвинуваченого ОСОБА_8 .
Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.1 ст.125, ч.3 ст.15, ч.3 ст.152, ч.1 ст.187, ч.3 ст.15, ч.2 ст.152, ч.2 ст.152, ч.1 ст.126, ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

- за епізодом від 01.02.2019 року за ч.1 ст.125 КК України, ч.3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України щодо потерпілої ОСОБА_9 :

Із показань у судовому засіданні неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 слідує, що 01 лютого 2019 року близько 21-00 години вона поверталась з додаткових занять додому за адресою АДРЕСА_9 і біля зазначеного будинку побачила, що за нею йде чоловік. Вона впустила його у під`їзд. Викликавши ліфт на першому поверсі та зайшовши до ліфту, чоловік зайшов в кабіну ліфту за нею. Чоловік натиснув на кнопку 9-го поверху. Коли ліфт почав рухатись, приблизно на 3-4 поверсі, чоловік натиснув кнопку «стоп», розстебнув штани, оголив свій статевий орган, став погрожувати знівечити її обличчя металевим ключем, який тримав у руці перед її оком і примушувати її опуститися на коліна обличчям до нього, нанісши їй декілька ударів в щелепу та праве підребер`я. Розуміючи, що чоловік хоче її зґвалтувати, вона сказала йому, що вона маленька, просила не робити цього, виставила руки вперед, зупиняючи його і одночасно, намагаючись дотягнутися до кнопки ліфту. Коли їй вдалося дотягнутися до кнопки ліфту та ліфт почав рухатись, чоловік повалив її на підлогу та почав бити по обличчю. Після того, як ліфт зупинився, він наніс їй удар ногою в обличчя, вибіг з ліфту і почав спускався сходами. Вона запам`ятала його обличчя, пам`ятає, що він був одягнений в чорну з капюшоном куртку, прямокутні окуляри, темні джинси.

Свідок ОСОБА_22 , мати ОСОБА_9 , показала, що 01 або 02 лютого 2019 року, коли після завершення занять доньки не було вдома, вона почала хвилюватись. Вона послала за донькою чоловіка, коли він відчинив двері, він побачив доньку, у якої було пошкоджене обличчя в районі скроні, ушиб руки та болів живіт. Донька повідомила, що на неї напав невідомий чоловік в окулярах, в темній куртці з капюшоном, вона його добре запам`ятала. Після цього вони викликали працівників поліції.

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_22 , матеріали кримінального провадження не містять.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27 червня 2019 року та відеозаписом до нього, потерпіла ОСОБА_9 , попередньо описавши зовнішні прикмети нападника, серед пред`явлених їй для впізнання чотирьох осіб, вказала під № 2 на ОСОБА_8 , як на особу, яка за вищевказаних обставин намагався зґвалтувати її і спричинив тілесні ушкодження (т.1 а.с.109-113).

Доводи обвинуваченого про недопустимість, як доказу, протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27 червня 2019 року, який був проведений за участі потерпілої ОСОБА_9 , оскільки працівниками міліції на телефон потерпілої направлялися фотознімки, є безпідставними.
Зі звукозапису судового засідання від 18 жовтня 2019 року, під час якого було допитано потерпілу ОСОБА_9 , слідує, що працівниками міліції направлялися їй на телефон фотознімки сторонніх осіб, а сама потерпіла наголосила на тому, що серед надісланих фотознімках обвинуваченого не було.

Об`єктивність вищезазначених показань потерпілої ОСОБА_9 про обставини вчинення обвинуваченим злочину, підтверджуються даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07 серпня 2019 року та відеозаписом до нього, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_10 , потерпіла ОСОБА_9 , докладно розповіла і показала на місці обставини спричинення їй 01 лютого 2019 року близько 21-00 години тілесних ушкоджень і описала дії нападника, які були направлені на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаного з намаганням проникнення в її тіло його геніталіями, із застосуванням металевого предмету-ключа довжиною приблизно 10 см. (т.1 а.с.114-117).

Згідно висновку експерта № 09-126/2019 від 06 лютого 2019 року, у ОСОБА_9 мали місце синці на обличчі та лівій руці, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удару-стиснення та могли бути отримані не пізніше 02 лютого 2019 року і цілком можливо у той термін, на який вона посилається. За ступенем тяжкості синці відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів. Характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 не є типовими для самоспричинення. (т.1 а.с.118-119).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що під час досудового розслідування у ОСОБА_8 не було вилучено ключа з гострою кромкою, який був використаний під час нападу на ОСОБА_9 , не спростовують правильності висновків суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні цього злочину, яка беззаперечно підтверджується сукупністю вищенаведених доказів, які судом першої інстанції були досліджені, проаналізовані та оцінені.

- за епізодом від 08 лютого 2019 року за ч.1 ст.187 КК України щодо потерпілої ОСОБА_11 :

Потерпіла ОСОБА_11 показала, що 08 лютого 2019 року близько 21-00 години вона йшла додому по АДРЕСА_3 . Біля паркану будинку, хтось ззаду раптово закрив їй рота, приставив ніж до горла та почав вимагати телефон. Вона намагалася вирватися, щоб постукати у вікно будинку, однак чоловік схопив її за капюшон, після чого вона розвернулася та побачила його обличчя. Вона схопила рукою ніж, порізала собі руку, після чого впала на спину у сніг. Чоловік сів їй на ноги, почав душити, вона злякалася та віддала нападнику 100 гривень, які були в неї в кармані. Коли повернулася на живіт, вона побачила ніж у снігу. Коли вона взяла його, чоловік заламав їй руки та вихопив ніж, порізавши їй руку. Вона почала кричати, а невідомий підвівся та втік. Повернувшись додому вона розповіла мамі про те, що сталося, і вони викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_17 показала, що ввечері 08 лютого 2019 року, біля зупинки «Школа», коли вона гуляла з собакою, до неї підійшов чоловік, який попросив запальничку, витягнув пляшку, спитав чи буде вона пити, на що остання відмовилась, він почав чіплятись до собаки. Вона попросила не чіплятись до собаки та сказала, що чекає свого чоловіка. Невідомий чоловік був одягнутий в чорну шапку, темну куртку, темні штани, окуляри. Також, вона помітила, що в чоловіка були брудні руки та деформований ніготь. Коли чоловік побачив її співмешканця, то він одразу пішов в сторону ЦРЛ №13.

Згідно протоколу огляду від 08 лютого 2019 року та фототаблицями до нього, який проводився на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , біля воріт вказаного домоволодіння виявлено сліди боротьби. (т.2 а.с.53-61)

Відповідно до протоколу огляду від 09 лютого 2019 року з фототалицею та схемою до нього, на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_11 , що представляє собою проїжджу частину, на відстані 25 метрів від перехрестя з вулицею Сидоренківською було виявлено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy G 3» у ввімкненому стані, в корпусі чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_11 . На відстані одного метра праворуч знаходиться чохол для мобільного телефону, виконаний з полімерного матеріалу (т.2 а.с.62-69).

Об`єктивність вищезазначених показань потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_17 про обставини вчинення обвинуваченим злочину, підтверджуються даними відеозаписів з камер відеоспостереження, що містяться на електронному носії, на якому в період часу 20.33 зображено, як жінка у білому одязі йде з собакою та потім спілкується із чоловіком у темній куртці, темних штанях та шапці. Він присідає поруч із собакою. 20.42 повз цієї жінки та чоловіка проходить дівчина з рюкзаком та пакетом (файл 4309). Далі, з відеофайлу 4254 в період часу 20.43 за дівчиною з рюкзаком та пакетом прослідував ОСОБА_8 . В судовому засіданні, в суді першої інстанції, при дослідженні вказаного доказу потерпіла ОСОБА_11 на відеозаписі в дівчині з рюкзаком та пакетом впізнала себе, а в чоловікові, який прослідував за нею, ОСОБА_8 , як особу, яка вчинила на неї напад з метою заволодіння її майном.

Згідно даним протоколів пред`явлення особи для впізнання від 22 травня 2019 року та відеозаписом до нього, за участю потерпіло ОСОБА_11 та від 22 травня 2019 року, за участю свідка ОСОБА_17 , потерпіла ОСОБА_11 серед пред`явлених осіб впізнала ОСОБА_8 , як чоловіка, який 08 лютого 2019 року приблизно о 21-00 годині із застосуванням ножа заволодів її майном, а свідок ОСОБА_17 , серед пред`явлених для впізнання осіб впізнала ОСОБА_8 , як на особу, яка 08 лютого 2019 року приблизно о 20-30 годині підходила до неї за адресою: АДРЕСА_12 (т.1 а.с.171-173, 208-210).

Доводи сторони захисту про недопустимість, як доказів, протоколів цих слідчих дій, оскільки потерпіла ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_17 , під час їх проведення, виходили та заходили до кімнати де проводилися пред`явлення для впізнання,- є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Зі змісту цих вимог закону слідує, що показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання до початку слідчої дії заборонено.

Відповідно до відеозаписів до протоколів пред`явлення для впізнання від 22 травня 2019 року, потерпіла ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_17 , приймаючи участь в цих слідчих діях, були запрошені до кімнати, в якій знаходилися чотири особи, у тому числі обвинувачений, які були одної статі, не мали різких відмінностей у зовнішності та були вдягнені майже однаково, для уточнення прикмет за якими вони можуть впізнати особу яка вчинила злочин, після чого вони видалялися з приміщення, а співробітниками поліції ОСОБА_8 надавалася можливість зайняти будь-яке місце серед інших осіб, чим він не скористався.

Видалення потерпілої та свідка з кімнати в якій проводилося впізнання для надання можливості ОСОБА_8 зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являлися, не можна вважати істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що потерпілій ОСОБА_11 та свідку ОСОБА_17 окремо ОСОБА_8 до впізнання не пред`являвся, а тому підстави для визнання цих доказів недопустимим відсутні.

Згідно висновку експерта № 09-169/2019 від 19 лютого 2019 року, у ОСОБА_11 мав місце рубець на правій кісті, який є наслідком загоєння поверхньої шкірної різаної рани, яка утворилася від ріжучої дії гострого предмета за 7-12 днів до проведення експертизи. За ступенем тяжкості різана рана відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю більше 6-ти днів. Характер та локалізація тілесного ушкодження у ОСОБА_11 не є типовим для самоспричинення. (т.1 а.с.180)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 21 травня 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_11 та відеозаписом до нього, під час здійснення цієї слідчої дії на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_12 потерпіла ОСОБА_11 навела деталі вчиненого щодо неї нападу та показала механізм нанесених їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 (т.1 а.с.175-178).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №09-948/2019 від 20 серпня 2019 року, з урахуванням допиту потерпілої ОСОБА_11 та протоколу слідчого експерименту за її участю, тілесне ушкодження у ОСОБА_11 могло утворитися за обставинами та механізмом, на які остання посилається при проведенні допиту від 08 лютого 2019 року та при проведенні слідчого експерименту від 21 травня 2019 року (т.2 а.с.81-82).

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/579 се-19, ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J3 2017 Duos» складає 2358,00 грн. (т.2 а.с.75-79)

Відповідно до повідомлення ТОВ «АНД-Груп», 08 лютого 2019 року о 9:20 автомобіль MAN 84-26 під керуванням водія ОСОБА_19 разом з експедитором ОСОБА_8 виїхав з бази, що розташована за адресою: АДРЕСА_13 , а повернувся 20 годині 30 хвилин того ж дня (т.2 а.с.232).

Згідно довідки УОТЗ ГУНП в Харківській області № 14666/119-24 від 01.07.2019 року щодо аналізу абонентських номерів, якими користувався ОСОБА_8 , 08 лютого 2019 року о 20:17 абонент перебував у зоні дії базової станції по АДРЕСА_14 , яка покриває територію радіусом 5 км., у тому числі адресу вул. Морозова, 13б, м. Харків, де знаходиться база ТОВ «АНД-груп», на яку о 20 годині 30 хвилин прибув автомобіль MAN 84-26 під керуванням водія ОСОБА_19 разом з експедитором ОСОБА_8 (т.2 а.с.119-120).

З метою перевірки відомостей, зазначених у повідомленні ТОВ «АНД-груп», судом в якості свідка було допитано начальника служби безпеки ТОВ «АНД-груп» ОСОБА_23 , який пояснив, що на кожному автомобілі ТОВ «АНД-Груп» знаходиться датчик GPRS і за кожним автомобілем закріплений водій. У довідці зафіксовано саме час виїзду і повернення автомобіля, і ця фіксація проводиться автоматично. На підприємстві допускається, що експедитор має можливість вийти з автомобіля раніше і не повертатися на базу. При цьому експедитор телефонує і повідомляє, що документи і каса буде передана наступного дня. Також, грошові кошти (каса) не кожного дня можуть бути у експедитора. На підприємстві допускається, що касу може передати і водій.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_18 , який склав УОТЗ ГУНП в Харківській області № 14666/119-24 від 01.07.2019 року, показав, що довідка була складена на підставі аналізу абонентських номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , якими користувався ОСОБА_8 на підставі інформації наданої операторами мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна». В довідці при визначенні місця перебування зазначалося не фактичне місцезнаходження абонента НОМЕР_2 , а місце розташування базових станцій, покриття яких може бути від 500 метрів до 5 км в умовах міста. Дана довідка є підтвердженням того, що абонент 21, перебуваючи 08.02.2019 в зоні дії базової станції, розташованій по АДРЕСА_3 о 20:17:29 годині здійснив телефонний дзвінок, а о 21:18:00 користувався інтернетом, перебуваючи в зоні дії базової станції, розташованій на АДРЕСА_15 .

З огляду на вищевказані показання свідків та дані, які містяться в повідомленні ТОВ «АНД-Груп» та довідці УОТЗ ГУНП в Харківській області № 14666/119-24 від 01.07.2019 року, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що обвинувачений ОСОБА_8 перебував неподалік місця вчинення злочину, що також підтверджується даними відеозаписів з камер відеоспостереження, відомості на яких збігаються з показаннями свідка ОСОБА_17 та потерпілої ОСОБА_11 .

До того ж, судом проаналізовано роздруківки картографічних даних з інтернетресурсу «Google», та оцінено відстань від вул. Кіргізської, 15 (розташування базової станції) до АДРЕСА_3 (де було вчинено напад на потерпілу ОСОБА_11 ), яка становить, в залежності від маршруту, від 3,4 км. до 3,6 км. по автомобільній дорозі, що свідчить про можливість обвинуваченого дістатися до місця вчинення злочину в незначний проміжок часу (т.3 а.с.135).

- за епізодами від 09.02.2019 за ч.1 ст.125, ч.3 ст.15, ч.2 ст.152 КК України відносно потерпілої ОСОБА_12 :
У суді потерпіла ОСОБА_12 показала, що 09 лютого 2019 року, приблизно о 23 год. 45 хв. вона йшла додому за адресою АДРЕСА_5 . У під`їзді цього будинку разом з нею до ліфту зайшов невідомий чоловік, який не дав їй натиснути на потрібний їй поверх, сам натиснув на кнопку ліфта і, коли ліфт став підніматися вгору, натиснув кнопку «стоп», прижав її до стінки ліфту, почав наносити кулаком удари у скроню з правої сторони обличчя, а іншою рукою намагався опустити її вниз, перед собою, щоб вона сіла та став намагатися розстебнути свої штани. Нападник був одягнутий в шапку, темну теплу куртку, мав при собі якусь сумку, на зріст був вище ніж вона, окулярів на ньому не було. Вона зрозуміла, що він має намір її зґвалтувати оральним способом. Вона злякалася за своє життя, стала кричати, била по стінкам ліфту, намагаючись дотягнутися до кнопок. Під час цієї боротьби, двері відчинились і вона побачила сусіда ОСОБА_24 із сусідньої квартирі, який витягнув її з ліфту та завів її в квартиру. Тієї ж ночі вона звернулась до поліції та викликала швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_13 , сусід потерпілої ОСОБА_12 , показав, що 09 лютого 2019 року після 23-00 години він перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_5 , на 7 поверсі. Почувши якісь звуки з шахти ліфту, вийшов з квартири і натиснув на кнопку виклику ліфту, який спустився зверху. Коли двері ліфту відчинилися, він побачив там сусідку ОСОБА_25 та чоловіка, який наносив їй удари. Він витягнув сусідку з ліфта, чоловіка прижав до стіни. Провів ОСОБА_25 , яка була у крові, довів до дверей її квартири, а коли повернувся, чоловіка вже не було.

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання від 31 травня 2019 року, з фототаблицею та відеозаписом до нього, за участю потерпілої ОСОБА_12 та від 09 серпня 2019 року та відеозаписом до нього, за участю свідка ОСОБА_26 , потерпіла ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_26 серед пред`явлених їм для впізнання осіб впізнали ОСОБА_8 , як особу, яка намагалася вчинити відносно ОСОБА_12 дії сексуального характеру без її згоди та, як особу, яку свідок ОСОБА_26 бачив у ліфті під час застосування Булкіним фізичного насильства до ОСОБА_12 (т.1 а.с.212-215, 189-191).

Вказані слідчі дія були проведені відповідно до вимог ст.228 КПК України, за участю двох понятих, з пред`явленням потерпілій і свідку ОСОБА_8 разом з іншими трьома особами, які не мали різких відмінностей у зовнішності та одязі, а тому доводи сторони захисту про зворотне є безпідставними.

Згідно даним протоколу проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2019 року та відеозаписом до нього, потерпіла ОСОБА_12 відтворила і розповіла обставини вчиненого ОСОБА_8 замаху на її зґвалтування та механізм спричинення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень (т.1 а.с.216-218).

Відповідно до висновку експерта № 09-949/2019 від 09 серпня 2019 року, згідно наданої медичної документації у ОСОБА_12 мали місце наступні тілесні ушкодження: садна та гематоми (синці) на обличчі. Дані ушкодження, вірогідніше за все, утворились від дії тупих твердих предметів, синці за механізмом удару або удару-стиснення, садна-за механізмом удару-тертя. За ступенем тяжкості синці та садна викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. Показання, надані ОСОБА_12 в якості потерпілої, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень (т.1 а.с.220-221).

- за епізодом від 15.02.2019 за ч.2 ст.152 КК України відносно потерпілої ОСОБА_14 :
Потерпіла ОСОБА_14 показала, що 15 лютого 2019 року близько 22-00 години вона поверталась додому по АДРЕСА_6 . Коли вона зайшла в під`їзд № 2, слідом за нею зайшов чоловік, який був одягнутий в шапку, куртку темного кольору, кофту на блискавці. Коли вони зайшли в ліфт він натиснув кнопку на останній 9-й поверх, потім натиснув кнопку «стоп», повернувся до неї і, тримаючи в руці горловину розбитої скляної пляшки, сказав, щоб вона сіла. Вона зрозуміла, що чоловік має намір зайнятися з нею оральним сексом. Вона запропонувала віддати йому свою зарплатню, яка була в неї з собою, однак він вдарив її в бік і ще раз наказав сісти. Вона продовжувала благати його не робити з нею нічого, але чоловік почав їй погрожувати «розочкою», притиснув її плечі руками, посадив на вприсядки, розстебнув брюки, дістав свій статевий орган та здійснив проти її волі оральний акт. Після цього ОСОБА_8 одягнув презерватив і продовжив оральний акт. Потім, він зняв з неї штани, труси та зґвалтував її природнім шляхом. Після чого, одягнув штани, подав їй пакети, натиснув на кнопку п`ятого поверху і висадив її з ліфта.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27 травня 2019 року та відеозаписом до нього, потерпіла ОСОБА_14 серед пред`явлених для впізнання осіб вказала на ОСОБА_8 , як чоловіка, який її зґвалтував (т.1 а.с.135-137).

Вказані слідчі дія були проведені відповідно до вимог ст.228 КПК України, за участю двох понятих, з пред`явленням потерпілій ОСОБА_8 разом з іншими трьома особами, які не мали різких відмінностей у зовнішності та одязі, а тому доводи сторони захисту про зворотне є безпідставними.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 26 червня 2019 року та відеозаписом до нього, який проводився за адресою: АДРЕСА_16 , потерпіла ОСОБА_14 докладно розповіла і показала на місці про обставини її зґвалтування ОСОБА_8 з використанням геніталій шляхом проникнення в її тіло орально та вагінально (т.1 а.с. 139-141).

Згідно повідомлення ТОВ «Анд-груп», відповідно до якого 15 лютого 2019 року о 08-10 автомобіль МАN 96-07 під керуванням водія ОСОБА_27 , експедитор ОСОБА_8 виїхав з бази, що розташована за адресою: АДРЕСА_13 , а заїхав назад о 17 год. 45 хв. (т.2 а.с.38).

Згідно даних довідки УОТЗ ГУНП в Харківській області № 14666/119-24 від 01 липня 2019 року щодо аналізу абонентських номерів, якими 15 лютого 2019 користувався ОСОБА_8 , 15 лютого 2020 року о 22:06 телефони абонента НОМЕР_3 та НОМЕР_4 перебувавали у зоні дії базової станції по АДРЕСА_17 , а о 22:06:30 у зоні дії станції по АДРЕСА_18 , о 22: 25:43- по АДРЕСА_19 (т.2 а.с. 119-120).

Свідок ОСОБА_18 показав, що у довідці зазначено розташування базових станцій, якими зафіксовано час здійснення зв`язку з іншим абонентом або виходу в мережу Інтернет. А сам абонент телефону міг знаходитися в зоні дії покриття базових станцій, які в деяких місцях співпадають, і дія базової станції, в залежності від завантаженості, може переключатися з однієї на іншу. Зона дії яких складає в залежності від місцевості від 500 метрів до 5 кілометрів.
Відповідно до наданої свідком ОСОБА_18 роздруківки з накладанням зони дії вказаних базових станцій на карту місцевості, покриття зони дії базової станції по вул. Льва Ландау, 29 А розповсюджується на вул. Ньютона м. Харкова.

Судом першої інстанції також досліджено в судовому засіданні та надано належну оцінку висновкам експертів:

- №2/294се-19 від 28.03.2019 року, згідно якому слід папілярних ліній, вилучений під час огляду місця події 15.02.2019 - для ідентифікації особи непридатний (т.3 а.с.173-175);

- №15/678-Дм/2019 від 20.09.2019 року, згідно якому на двох марлевих тампонах, на які були зроблені змиви з кнопки ліфта, слідів не виявлено; на серветці знайдені клітини букального епітелію, які належать особі жіночної генетичної статі. А також виділення із носу. Від громадянки ОСОБА_14 та від громадянина ОСОБА_8 дані клітини букального епітелію та виділення із носу відбутися не могли. Клітини піхвового епітелію та сліди сперми на серветці не знайдені (т.3а.с.188-197);

- №15/169-Дм/2019 від 05.06.2019 року, згідно якому на засобі жіночої гігієни прокладці, вилученої 15 лютого 2019 року при проведенні огляду місця події, знайдені сліди крові людини, які можуть походити з статевих шляхів жінки, з груповою належністю крові В (III) з ізогемаглютиніном анти- А, яка містить супутній антиген Н. Сліди сперми на прокладці не знайдені (т.3 а.с.199-201).

Зі змісту цих висновків експертів слідує, що на вилучених в ході огляду місця події від 15 лютого 2019 року речах та предметах виявлені біологічні сліди та слід папілярних ліній, які залишені не обвинуваченим та не потерпілою, що свідчить про неналежність цих предметів до цього кримінального провадження.

З огляду на наведене, твердження сторони захисту про те, що дані цих експертиз є доказами невинуватості ОСОБА_8 у цьому злочині та виправдовують його позбавленні підстав.

При цьому, вина ОСОБА_8 у цьому злочині підтверджується сукупністю вищевказаних доказів, на які є посилання у вироку та які безумовно викривають ОСОБА_8 у вчиненні зґвалтування потерпілої ОСОБА_14

- за епізодом від 04.05.2019 за ч.1 ст.126, ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України щодо потерпілої ОСОБА_15 :

Потерпіла ОСОБА_15 показала в суді, що 04 травня 2019 близько 00-20 години, повертаючись з прогулянки додому, вона побачила, що за нею хтось йде. Коли вона підійшла до свого під`їзду за адресою: АДРЕСА_7 та почала в сумочці шукати ключі до неї підійшов чоловік, який нібито розмовляв з кимось по телефону. Він був одягнутий в світлу сіру куртку з капюшоном, кепку темного кольору, капюшон на голові та брюки чорного кольору. Сприйнявши його за мешканця, вона зайшла до під`їзду, викликала ліфт. Чоловік також зайшов за нею в ліфт і не питаючи її, натиснув кнопку 8 поверху. Коли ліфт під`їжджав до верхніх поверхів, чоловік натиснув кнопку стоп, притиснув її до стіни ліфту, приставив до горла гострий металевий предмет, наказав «не рипатись» та опуститися на коліна. По характеру його дій, зрозуміла, що чоловік хоче її зґвалтувати, вона намагалася його відштовхнути та натиснути кнопки ліфта, проте чоловік вдарив її в обличчя. Нею оволодів страх і на вимогу нападника опустилася вниз, чоловік сказав, щоб вона не чинила супротиву і робила все, що він скаже, вдарив по голові, розстебнув штани і дістав статевий орган. В цей момент хтось викликав ліфт. Чоловік сказав не рипатись, застебнув штани, натиснув кнопку та вийшов на першому поверсі. Повернувшись додому, вона все розповіла своєму батьку та в той же день звернулася до поліції, викликали швидку медичну допомогу.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 15 травня 2019 року та ілюстрованим матеріалом до нього, потерпіла ОСОБА_15 серед пред`явлених чоловіків, під № 2 впізнала ОСОБА_8 , як чоловіка, який 04 травня 2019 року близько 01-00 години за адресою: АДРЕСА_7 , намагався вчинити відносно неї сексуальне насильство (т.1 а.с.105-108).

Як вбачається зі змісту протоколів пред`явлення речей для впізнання від 15 травня 2019 року та фототаблицями до них, потерпіла ОСОБА_15 під №1 впізнала належні ОСОБА_8 головний убір, а саме бейсболку з емблемою «Nike», під №3 впізнала куртку сірого кольору з емблемою «Burton», які були одягнуті на чоловікові, який 04.05.2019 року намагався вчинити відносно неї сексуальне насильство (т.1 а.с.88-92, 93-97).

Доводи обвинуваченого про невідповідність показань потерпілої ОСОБА_15 , які вона надала під час досудового розслідування та судового розгляду щодо перебування його у бейсболці, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст.23 КПК України, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 23 вересня 2019 року та відеозаписом до нього, потерпіла ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_7 докладно відтворила на місці обставини застосування до неї фізичного насильства обвинуваченим ОСОБА_8 та його дії, направлені на вчинення орального проникнення в її тіло з використанням геніталій із застосуванням ножа (т.1 а.с.100-104).

Згідно висновку експерта №09-950/2019 від 09 серпня 2019 року, під час експертизи було досліджено висновок лікаря спеціаліста № 10/7538 від 05 травня 2019 року КЗ «МКЛШНМД ім. проф. Мещанінова О.І.», відповідно до якої ОСОБА_15 була оглянута травматологом, хірургом на нейрохирургом і постановлено діагноз: забій м`яких тканин в області літієвого суглобу; забій грудної клітини зліва, забій м`яких тканин обличчя. (т.1 а.с.98-99).

Відповідно до повідомлення ТОВ «Анд-груп» 03 травня 2019 року о 08-00 автомобіль МАN 61-48 під керуванням водія ОСОБА_20 , експедитор ОСОБА_8 виїхав з бази, що розташована за адресою: АДРЕСА_13 , а повернувся о 21-40 (т.2 а.с.38).

Згідно даних роздруківки з довідки КП «Харківський метрополітен» щодо часу та місця використання електронної карти для проїзду в метро № , якою користувався ОСОБА_8 , вказана карта використовувалась 03 травня 2019 року у 23:50:13 на станції Московський проспект та 04 травня 2019 року о 6:32:04 станції Південний Вокзал (т.2 а.с.36).

Відповідно до довідки УОТЗ ГУНП в Харківській області № 14666/119-24 від 01 липня 2019 року щодо аналізу абонентських номерів, якими користувався ОСОБА_8 04 травня 2019 року, так 04.05.2019 о 0:25 та 00:27 годині телефони абонента НОМЕР_3 та НОМЕР_4 перебувавали у зоні дії базових станцій по АДРЕСА_20 , а о 1:11:04 та 1:11:04 у зоні дії станції по АДРЕСА_8 , о 1:12:25, 1:12:25, 1:12:37, 1:12:38 - по АДРЕСА_21 , 2:11:05- по АДРЕСА_8 (т.2 а.с.27-28).

З урахуванням вищевказаних даних, а також даних про направленість «лепестків» зони дії базової станції та роздруківок з накладанням на карту, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що обвинувачений ОСОБА_8 в час вчинення злочину міг перебувати за адресою: АДРЕСА_7 , оскільки це охоплюється покриттям базової станції, розташованої за адресою: АДРЕСА_20 (т.3 а.с.38).
До того ж, судом першої інстанції вірно встановлено, що після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_8 перебував неподалік від місця вчинення злочину, що підтверджується даними довідки служби таксі «Любимое такси» від 12 серпня 2019 року, відповідно до яких з телефону НОМЕР_3 , яким користувався обвинувачений, було зроблено дзвінок без замовлення до служби таксі 04.05.2019 у 01 годині 13 хвилин, клієнт зробив прорахунок вартості проїзду з АДРЕСА_22 до «Надія завод» ( АДРЕСА_15 ), що у Пісочіні (т.2 а.с.39).

Таким чином, сукупністю вищенаведених та інших доказів, на які є посилання у вироку і які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, спростовуються доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про відсутність достатніх доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Доводи обвинуваченого про неправильну кваліфікацію його дій за ст.152 КК України, оскільки він потерпілих не примушував вступати з ним в орогенітальний контакт, а їм лише здалося, що він в них цього вимагає, спростовуються наведеними вище показаннями потерпілих, які беззаперечно стверджували, що ОСОБА_8 застосовуючи силу, примушував їх вступити з ним орогенітальний контакт.

Доводи сторони захисту про неповноту судового розгляду внаслідок незадоволення клопотань про допит в якості свідків співробітників ТОВ «Анд-груп», ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а також витребування журналів ТОВ «Анд-груп» та фінансових документів, є необґрунтованими.

Відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 травня 2020 року, клопотання сторони захисту про витребування доказів залишено без задоволення, оскільки судом вказане клопотання визнано таким, що не відповідає процедурі їх отримання відповідно до вимог ст.159-163, 333 КПК України.

Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про допит вищевказаних свідків, оскільки стороною захисту не надано суду попередніх пояснень свідків, а також даних про цих осіб, тобто доказів того, що вказані свідки можуть надати показання щодо предмету доказування у цьому кримінальному провадженні. Крім того, в мотивуванні цієї ухвали суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що стороною захисту порушено порядок передбачений ч.ч.9, 11 ст.290 КПК України.

Посилання у скарзі захисника на безпідставність залишення без задоволення клопотання про проведення повторної судово психіатричної експертизи, позбавлені підстав, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься висновок експерта психіатра №512, відповідно до якого ОСОБА_8 страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_8 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а стороною захисту не наведено належних та достатніх доказів, які б могли викликати сумніви у правильності висновків експерта.

Доводи сторони захисту про застосування до ОСОБА_8 тиску з боку правоохоронних органів під час досудового розслідування, а також невжиття судом першої інстанції заходів щодо перевірки показань обвинуваченого з цього приводу, позбавленні підстав.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26 грудня 2019 року Територіальним управлінням Державного Бюро Розслідувань було перевірено заяву ОСОБА_8 щодо застосування до нього недозволених методів ведення розслідування окремими працівниками Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області та за наслідками цієї перевірки кримінальне провадження за ч.1 ст.365 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (т.2 а.с.154).

Крім того, відповідно до висновку службового розслідування щодо поліцейських СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 29 травня 2020 року, дисциплінарною комісією було проведено перевірку за результатами якої факти, викладені в заяві ОСОБА_8 визнано такими, що не знайшли свого підтвердження під час проведення службового розслідування (т.4 а.с.35-44).

Посилання захисника на допущення судом першої інстанції порушення права на захист ОСОБА_8 , а саме те, що обвинувачений погано чув головуючого, свідків та інших учасників процесу, позбавлення підстав та спростовуються звукозаписами судових засідань, відповідно до яких ОСОБА_8 добре розумів сторін у кримінальному провадженні, головуючого та свідків, задавав питання потерпілим та свідкам, а також проявляв активну позицію, як учасник судового розгляду. Жодних скарг з приводу того, що він погано чує не висловлював.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, у тому числі права обвинуваченого на захист, які могли б бути підставою для зміни чи скасування ухваленого судом вироку, не встановлено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності, проти життя людини, неодружений, має матір похилого віку, яка є інвалідом 3 групи, має постійне місце проживання, за місцем роботи характеризується в цілому позитивно.

Суд також взяв до уваги відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим,- у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: