Комінтернівський районий суд м.Харкова
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_24 та ОСОБА_25

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні матеріали кримінального провадження щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь АР Крим, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Єреван Вірменії, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , який обвинувачується за ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, раніше не судимого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_29 ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , який обвинувачується за ч. 2 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за ч. 2 ст. 258 КК України.

До обвинувачених застосовано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки на даний час не зменшились і не відпали ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та які на теперішній час не встановлені, а також вчинення ними нових злочинів.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також їх захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора. При цьому захисники обвинувачених просили змінити щодо їх підзахисних міру запобіжного заходу на менш сувору, не пов`язану із позбавленням волі, а саме домашній арешт або заставу, оскільки винуватість обвинувачених не підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а ризики зазначені прокурором відсутні та не доведені.

Потерпілі та їх представники підтримали клопотання прокурора про продовження терміну дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених та просили його задовольнити. Проти задоволення клопотань захисників обвинувачених заперечували. При цьому потерпілий ОСОБА_30 підтвердив, що йому неодноразово надходили погрози, пов`язані з даним кримінальним провадженням, а тому він боїться за своє життя та життя своїх близьких.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених, суд виходить з того, що відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Частиною 4 статті 199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Судом встановлено, що ухвала слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2020 про продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 припиняє свою дію 16 січня 2021 року.

Ухвала слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2020 про продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 припиняє свою дію 16 січня 2021 року

Ухвала слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2020 про продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 припиняє свою дію 14 січня 2021 року.

Враховуючи що на даний час судове провадження не розпочато, прокурором та стороною захисту заявлені відповідні клопотання, тому суд вважає за необхідне розглянути питання щодо можливості продовження або зміни заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу щодо обвинувачених.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом із тим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку.

При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, суд враховує реальну можливість здійснення тиску з боку обвинуваченого на потерпілих, які в судовому засіданні просили не звільняти обвинуваченого з-під варти та експертів, а також враховує суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень та високу імовірність ухилення обвинуваченого від суду та вчинення ним нових злочинів.

Наявність ризику переховування ОСОБА_4 від суду підтверджується низкою обставин, а саме, особистістю обвинуваченого, способу його життя, що він неодноразово судимий за ряд тяжких злочинів, на даний час офіційно не працевлаштований та не має постійного офіційного джерела доходу. Крім того, з матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 в ході досудового слідства перебував у розшуку та затриманий на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу до суду.

Враховуючи вищевказані дані про особу обвинуваченого, а також позицію потерпілих щодо запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , суд вважає реальним існування ризику впливу з боку обвинуваченого на потерпілих та експертів з метою уникнення відповідальності та зміни їх показів. Суд вважає слушними доводи сторони обвинувачення про те, що на теперішній час не встановлено інших осіб, які діяли за попередньою змовою із ОСОБА_4 та на яких зможе впливати обвинувачений перебуваючи на волі.

Ризик вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень підтверджується відомостями про притягнення його до кримінальної відповідальності, а саме те, що він неодноразово судимий, що вказує на кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого та схильність до вчинення злочинів.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Обставини особистого життя та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 у звичайному житті (враховуючи обвинувачення у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, небезпечних для життя та здоров`я людей), що дає підстави стверджувати про те, що домашній арешт чи застава не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Продовження існування вказаних ризиків, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою на стадії підготовчого судового засідання не встановлено.

Розглядаючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суд враховує реальну можливість здійснення тиску з боку обвинуваченого на потерпілих, які в судовому засіданні просили не звільняти обвинуваченого з-під варти та експертів, а також враховує суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень та високу імовірність вчинення ним нових злочинів.

Ризик впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_5 на потерпілих та експертів з метою уникнення відповідальності та зміни їх показів, суд вважає реальним, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також позицію потерпілих щодо запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 .. Суд вважає слушними доводи сторони обвинувачення про те, що на теперішній час не встановлено інших осіб, які діяли за попередньою змовою із ОСОБА_5 та на яких зможе впливати обвинувачений перебуваючи на волі.

Наявність ризику вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, підтверджується відомостями про притягнення його до кримінальної відповідальності вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2018 разом із ОСОБА_4 що вказує на кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого та схильність до вчинення злочинів.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Обставини особистого життя та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 у звичайному житті (враховуючи обвинувачення у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, небезпечних для життя та здоров`я людей), що дає підстави стверджувати про те, що домашній арешт чи застава не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Продовження існування вказаних ризиків, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою на стадії підготовчого судового засідання не встановлено.

При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим. Суд враховує реальну можливість здійснення тиску з боку обвинуваченого на потерпілих, які просили не звільняти обвинуваченого з-під варти та тиску на експертів, а також враховує суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень та високу імовірність ухилення обвинуваченого від суду та вчинення ним нових злочинів.

Наявність ризику переховування ОСОБА_6 від суду, підтверджується особистістю обвинуваченого, способу його життя, що він на даний час офіційно не працевлаштований та не має постійного офіційного джерела доходу. Крім того, з матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_6 в ході досудового слідства перебував у розшуку та затриманий на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу до суду.

Враховуючи вищевказані дані про особу обвинуваченого, а також позицію потерпілих щодо запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , суд вважає реальним існування ризику впливу з боку обвинуваченого на потерпілих та експертів з метою уникнення відповідальності та зміни їх показів. Заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення про те, що на теперішній час не встановлено інших осіб, які діяли за попередньою змовою із ОСОБА_6 та на яких зможе впливати обвинувачений перебуваючи на волі.

Разом із тим, ризик вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень на думку суду на даний час не обґрунтований стороною обвинувачення, оскільки факт наявності кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 на розгляді суду без ухвалення обвинувального вироку не свідчить про притягнення його до кримінальної відповідальності.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Обставини особистого життя та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 у звичайному житті (враховуючи обвинувачення у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, небезпечних для життя та здоров`я людей), що дає підстави стверджувати про те, що домашній арешт чи застава не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Продовження існування вказаних ризиків, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою на стадії підготовчого судового засідання не встановлено.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень-злочинів та їх тяжкість.

За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів.

Доводи сторони захисту про те, що кримінальне провадження не підсудне Комінтернівському районному суду м. Харкова, а тому питання про заходи забезпечення кримінального провадження суд не може розглядати є необґрунтованими з наступних підстав.

Так, відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Частиною 4 статті 199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Оскільки строк дії запобіжних заходів стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спливає 16.01.2021, а стосовно ОСОБА_6 14.01.2021, строк розгляду Верховним Судом питання щодо підсудності кримінального провадження, згідно ч. 3 ст. 34 КПК України складає п`ять днів, то як випливає з аналізу вказаних норм, суд на розгляді якого перебуває кримінальне провадження зобов`язаний розглянути дане питання до закінчення строку дії запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту щодо незаконних дій посадових осіб під час досудового розслідування та недопустимості і недостовірності доказів є передчасним, оскільки оцінка доказів у кримінальному провадженні надається судом під час їх дослідження виключно при розгляді кримінального провадження по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 197, 199, 314, 315, 316, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь АР Крим, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України строком на 60 днів, тобто до 12 березня 2021 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Єреван Вірменії, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , який обвинувачується за ч. 2 ст. 258 КК України строком на 60 днів, тобто до 12 березня 2021 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, раніше не судимого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_29 ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , який обвинувачується за ч. 2 ст. 258 КК України, строком на 60 днів, тобто до 12 березня 2021 року.

В задоволенні клопотань захисників обвинувачених про зміну ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або заставу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченими в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя- ОСОБА_1