Справа №295/794/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника автомобіля захисника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомир клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України, -

У С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира 25.01.2021 р. надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України. В обгрунтовання вимог заявник вказав, що 30.12.2020 р. під час огляду місця події був оглянутий автомобіль «HYUNDAI ELANTRA» д. р. н. НОМЕР_1 та після огляду поміщений на штрафний майданчик. 31.12.2020 р. даний факт було внесено до ЄРДР за № 0000172 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України. Ухвалою Богунського районного суду від 05.01.2021 р. було накладено арешт на вказаний автомобіль. Станом на 25.01.2021 р. жодних застережень з приводу технічного стану транспортного засобу на момент огляду експертом Житомирського НДЕККЦ МВС України не встановлено.

У судовому засіданні представник заявника наполягав на задоволені клопотання.

Прокурор, слідчий до судового засідання не з`явилися, про день та час слухання клопотання були повідомлені належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання встановив.

30.12.2020 р. під час огляду місця події був оглянутий автомобіль «HYUNDAI ELANTRA» д. р. н. НОМЕР_1 та після огляду поміщений на штрафний майданчик. 31.12.2020 р. даний факт було внесено до ЄРДР за № 0000172 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України. Ухвалою Богунського районного суду від 05.01.2021 р. було накладено арешт на вказаний автомобіль. Станом на 25.01.2021 р. жодних застережень з приводу технічного стану транспортного засобу на момент огляду експертом Житомирського НДЕККЦ МВС України не встановлено.

Згідно частини 1 статті 170 КПК України зі змінами внесеними в редакції Закону №769-VIII від 10.11.2015 р., які набрали чинності 11.12.2015 р., вказано, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: не були присутні при розгляді питання про арешт майна; доведуть, що в подальшому /застосуванні цього заходу минула потреба; доведуть, що арешт накладено необгрунтовано.

Згідно з ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.

Cуд, дослідивши надані суду сторонами докази вважає, що клопотання ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а саме автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA» д. р. н. НОМЕР_1 передати власнику ОСОБА_4 на відповідальне збереження з можливістю користування вказаним автомобілем, позбавивши права можливості відчуження та розпорядження автомобілем.
Керуючись ст. ст.170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України, задовольнити частково.

Автомобіля марки «HYUNDAI ELANTRA» д. р. н. НОМЕР_1 передати власнику ОСОБА_4 на відповідальне збереження позбавивши права можливості відчуження та розпорядження вказаним автомобілем, зобов`язавши ОСОБА_4 , у разі необхідності, надавати бесперешкодний доступ до вказаного автомобіля для виконання будь-яких процесуальних слідчих дій.
Зобов`язати уповноважених осіб СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області негайно, безоплатно повернути громадянці ОСОБА_4 перебуваючий у її користуванні автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA» д. р. н. НОМЕР_1 .
В решті вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Богунського
районного суду м. Житомира І.Г. Перекупка