СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7808/20
пр. № 1-кп/759/358/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000648 від 04.02.2020 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

16.03.2020р. Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурори - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_8 ,

інші учасники: потерпіла ОСОБА_9 ,

представник потерпілого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_11 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї, маючи не погашену та не зняту судимість за вчинення умисного злочину відносно своєї матері, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин.

Так, у період часу з 23.03.2019 по 17.12.2019, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході виниклих розмов зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , яка також постійно проживає за вказаною адресою, умисно, систематично вчиняв відносно останньої дії фізичного насильства, які проявлялись у штовханні, приниженні її людської честі та гідності, шляхом ініціювання постійно триваючих словесних конфліктів, умисному нанесенні ударів та побоїв в різні частин тіла потерпілої.

Окрім цього, ОСОБА_3 , діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_9 , вчиняв відносно останньої дії психологічного насильства, що виражались у формі словесних образ з використанням нецензурних висловлювань, приниженні жіночої честі і гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого, останній завдав систематичні психологічні страждання ОСОБА_9 , у якої виявлено формування та фіксацію негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, побоюваннями, страхом за здоров`я членів родини, з очікуванням постійних конфліктів із старшим сином ( ОСОБА_3 ), що супроводжується зниженням загальної якості життя самої ОСОБА_9 та всієї родини (включно неповнолітніх дітей), та завдає додаткових страждань для відповідальної матері.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України за наведених вище обставин не визнав. Вважає свою поведінку нормальною, вказує, що усі конфлікти виникають через відношення сім`ї до нього, які його провокують. Коли він працював та допомагав матеріально, всі відносились до нього нормально, а коли він просить допомоги, то йому відмовляють, вказує, що мати йому «повинна». Вважає, що працівників поліції викликають безпідставно. Фізичне та психологічне насильство до матері не застосував, міг штовхнути чи вдарити лише у відповідь, висловлювався в бік матері нецензурною лайкою, оскільки вона заслуговувала на це. Не заперечує, що вживає алкогольні напої. Вибачитись перед потерпілою не бажає, оскільки немає за що. До адміністративної та кримінальної відповідальності притягувався, але винним себе не вважає. Чи відбув громадські роботи, призначені вироком суду, не пам`ятає. Штрафи, накладені як адміністративне стягнення, сплачував. Цивільний позов не визнає у повному обсязі.

Враховуючи позицію обвинуваченого, судом безпосередньо допитані потерпіла та свідки.

Так, потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що проживає разом із своєю сім`єю - чоловіком, трьома неповнолітніми дітьми, матір`ю та сином ОСОБА_3 в одній квартирі. З обвинуваченим протягом тривалого часу у них склалися дуже погані відносини, оскільки він постійно принижує її та інших членів родини. ОСОБА_3 постійно провокує бійки, погрожує, ображає всіх, розмовляє лайкою, б`є. Фізичне насильство застосовує при неповнолітніх дітях. Такі відносини в них продовжуються приблизно з 2014 року, принаймні тоді вона вперше звернулась до правоохоронних органів. Виклик працівників поліції ситуацію не вирішує, притягнення ОСОБА_3 до відповідальності судом, також не вливає на нього. Чим викликана така поведінка обвинуваченого не знає і пояснити не може. Тривалий час він знаходився на їх утриманні, на пропозицію знайти роботу реагував агресивно, вважав, що він нічого не повинен робити, а вона повинна його забезпечувати. Алкоголь він вживає чи вживає наркотичні речовини не знає. З 2018р. та на теперішній час ОСОБА_3 займає окрему кімнату у квартирі та проживає там сам. Коли обвинувачений перебуває у квартирі, то інші члени родини перебувають у своїх зачинених кімнатах, оскільки будь-яка зустріч з ОСОБА_3 переростає у сварку, яку він же і провокує. Рахунки за комунальні послуги не сплачує. З приводу покарання вважає, що ОСОБА_3 заслуговує позбавлення волі, оскільки поведінка обвинуваченого не змінилась і на даний час, постійні конфлікти продовжуються. Цивільний позов підтримує у повному обсязі з підстав, які викладені у ньому.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що є вітчимом ОСОБА_3 . Приблизно з 2014р. відносини з обвинуваченим напружені. Проживає разом з ОСОБА_3 , своєю дружиною ОСОБА_9 , трьома дітьми та тещею. ОСОБА_3 займає окрему кімнату, оскільки проживати з ним неможливо. Через поведінку ОСОБА_3 на міжкімнатних дверях встановлені замки. Це зроблено для того, щоб, коли його або дружини немає вдома, обвинувачений не чіплявся до дітей. Коли він повертається з роботи, то майже кожного дня дверні коробки та замки зламані. ОСОБА_3 безпричинно чіпляється до нього та його сім`ї, якщо вони не відповідають йому, то він стає ще агресивніший. Спілкується постійно лише нецензурними словами. Два роки тому, коли діти були молодші і їх потрібно було залишити самих, то зачиняли їх у кімнаті, щоб ОСОБА_3 не міг їх ображати. Часто обвинувачений може застосувати фізичне насильство, наприклад схопити за шию та душити. ОСОБА_9 принижує постійно, використовуючи нецензурну лайку, все це відбувається при неповнолітніх дітях. Вдарив її ногою у спину, хапав за плечі, старшого сина ОСОБА_13 хапав за горло та душив. Одного разу вдарив потерпілу рукою та розбив губу. ОСОБА_3 знає з 6 років. Після закінчення школи він змінив три професійних училища. Така поведінка обвинуваченого почалась приблизно, коли йому було 18 років. Він плюнув матері обличчя і вона сказала, що більше не буде підтримувати його фінансово. З тих пір у них постійно виникають сварки. Приблизно з 2017р. неадекватна поведінка обвинуваченого стала системною. Чи працює ОСОБА_3 зараз він не знає, оскільки намагається з ним не спілкуватись. Працівників поліції для вгамування поведінки ОСОБА_3 викликають дуже часто. Потерпіла не починає першою сварку, навпаки взагалі намагається з ним не спілкуватись. Притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності результату не дає. Працівники поліції просто можуть припинити його дії на деякий час, коли вони присутні біля нього.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 є її внуком. Проживає з обвинуваченим у одній квартирі. Він поводить себе агресивно, розбиває двері, столи в квартирі, вимагає щоб його годували та утримували. Працювати відмовляється та ніколи не працював. Приблизно п`ять разів вже вибивав двері у її кімнату. Часто штовхає її. ОСОБА_3 спілкується лише нецензурною лайкою, чіпляється, провокує сварки і бійки. Чіпляється до дітей, може вдарити їх, штовхнути. Потерпілу б`є, тих хто захищає теж б`є. Постійно застосовує до потерпілої психологічне та фізичне насильство. Коли ОСОБА_3 є вдома всі намагаються сидіти по свої кімнатах, і лише у крайніх випадках виходити. Двері зачинені у кімнатах для захисту від агресії ОСОБА_3 , а також тому, що він почав красти речі та виносити їх з дому. Така поведінка ОСОБА_3 почалась після закінчення школи, що стало причиною не знає. Працівників поліції для припинення конфліктів викликають часто, однак це не дає жодних результатів і до теперішнього часу все продовжується.

Також судом безпосередньо досліджені наступні письмові докази:

- рапорт старшого дільничого офіцера поліції Святошинського УПНП в м.Києві про те, що 04.02.2020 звернулась ОСОБА_9 та повідомила, що її син ОСОБА_15 систематично вчиняє домашнє насильство (а.с.97);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.02.2020р., відповідно до якого ОСОБА_9 повідомила, що на протязі тривалого часу ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство (а.с.98);

- заява про скоєння злочину ОСОБА_9 від 04.02.2020р., відповідно до якої вона повідомляє про обставини вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства та просить визнати її потерпілою (а.с.99-101);

- копія термінового заборонного припису стосовно кривдника від 16.12.2019р., винесений відносно ОСОБА_3 , потерпіла особа ОСОБА_9 (а.с.104);

- копія термінового заборонного припису стосовно кривдника від 12.11.2019р., винесений відносно ОСОБА_3 , потерпіла особа ОСОБА_9 (а.с.105);

- копія листа начальника служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про розгляд звернення ОСОБА_16 з приводу конфліктної ситуації з ОСОБА_3 (а.с.106);

- копія довідки №26110 від 17.12.2019р., виданої ОСОБА_16 , про надання медичної допомоги у травматологічному пункті НДСЛ «ОХМАТДИТ» з приводу діагнозу: здавлення гортані (а.с.107);

- копія довідки №3677 від 23.03.2019р., виданої ОСОБА_9 з приводу отримання медичної допомоги у травмпункті КМКЛ №7 у зв`язку із отриманням кримінальної травми 22.03.2019р. (а.с108);

- копія довідки №16786 від 17.12.2019р., виданої ОСОБА_9 з приводу отримання медичної допомоги у травмпункті КМКЛ №7 у зв`язку із отриманням кримінальної травми 17.12.2019р. (а.с109);

- копія довідки №16571 від 12.12.2019р., виданої ОСОБА_9 з приводу отримання медичної допомоги у травмпункті КМКЛ №7 у зв`язку із отриманням кримінальної травми 12.12.2019р. (а.с.110);

- копія довідки №26733 від 29.11.2019р., виданої ОСОБА_16 , про надання медичної допомоги у травматологічному пункті НДСЛ «ОХМАТДИТ» з приводу діагнозу: забій, садна, зтиснення м`яких тканин шиї, забій правої лопатки забій вушної раковини зліва (а.с.111);

- копія довідки №15484 від 30.07.2019р., виданої ОСОБА_17 про надання медичної допомоги у травматологічному пункті НДСЛ «ОХМАТДИТ» (а.с.112);

- протокол огляду від 06.03.2020р., відповідно до якого було оглянуто компакт-диск з аудіо та відеозаписами, на яких зафіксовані конфлікті ситуації ОСОБА_3 з членами сім`ї, в тому числі його поведінка відносно матері ОСОБА_9 (застосування відносно неї фізичного та психологічного насильства) (а.с.113-116, а.с.117 диск);

- висновок судово-психіатричного експерта №217 від 14.04.2020, відповідно до якого ОСОБА_9 як у період часу з 2014р. по теперішній час не страждала внаслідок дій, які були вчинені її сином ОСОБА_3 , будь-яким хронічним чи тимчасовим психічним розладом, так і в даний час не страждає будь-яким хронічним психічним розладом. Багаторічна (з 2014 по теперішній час) проблемна сімейна ситуація постає для ОСОБА_9 тривало психотравмуючою, викликала формування та фіксацію негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, побоюваннями, страхом за здоров`я членів родини, з очікуванням постійних конфліктів із старшим сином ( ОСОБА_3 ), що супроводжується зниженням загальної якості життя самої ОСОБА_9 та всієї родини (включно неповнолітніх дітей), та завдає додаткових страждань для відповідальної матері. ОСОБА_9 виявляє невисокий в межах норми рівень функціонування когнітивних процесів, достатній інтелектуальний рівень; в особистісній сфері: активність, екстравертованість, комунікабельність, доброзичливість та гнучкість у контактах, емоційна виразність, врівноваженість; успішний вольовий самоконтроль, обов`язковість, відповідальність, цілеспрямованість поведінки. Мотиваційна сфера характеризується вираженими сімейними інтересами, їх особливою материнською спрямованістю, актуальною фіксованістю на тривалій проблемній сімейній ситуації. (а.с118-121);

- постанова Святошинського районного суду м.Києва від 26.03.2020р., відповідно до якої задоволено подання Святошинського РВ філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській обл. та замінено ОСОБА_3 покарання з 40 год. громадських робіт на штраф у розмірі 170 грн. (штраф не сплачено) (а.с.128);

- постанова Святошинського районного суду м.Києва від 15.11.2019р., відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 60 годин ( постанова не виконана) (а.с.129);

- постанова Святошинського районного суду м.Києва від 14.11.2019р., згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 40 годин ( постанова не виконана) (а.с.130);

- постанова Святошинського районного суду м.Києва від 14.11.2019р., відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. ( штраф не сплачено) (а.с.131);

- постанова Святошинського районного суду м.Києва від 13.03.2020р., згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (штраф не сплачено) (а.с.132);

- постанова Святошинського районного суду м.Києва від 13.03.2020р., відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 30 годин ( постанова не виконана) (а.с.130).

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення та сторони захисту є доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Суд, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, враховує, що підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства (п.3 ч.3 ст.129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України).

Сторона захисту категорично заперечувала причетність ОСОБА_3 до вчинення домашнього насильства, при цьому також посилалась на недоведеність стороною обвинувачення належними та допустимими доказами вини ОСОБА_3 у вчиненні дій, що ставляться йому у провину, а також те, що за дії, період яких охоплений обвинуваченням, ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього накладені відповідні стягнення, що унеможливлює повторне притягнення до відповідальності.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. п. 3, 6, 8, 14, 16, 17 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 16) терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України характеризується умислом та для наявності складу злочину умисел повинен бути систематичним. Ознака «систематичність» характеризує діяння як таке, що було вчинено три і більше разів. Окрім того, всі вчинені діяння повинні бути тотожними та об`єднані спільним умислом.

В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується показаннями потерпілої, свідків та письмовими доказами те, що ОСОБА_3 систематично вчиняє фізичне та психологічне домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_9 . Таке насильство виявляється у систематичному заподіянні ОСОБА_3 ударів, ляпасів, штовханини, висловлювання нецензурною лайкою, приниження честі та гідності потерпілої як матері та жінки, залякуванні, погрози фізичною розправою, тощо, та як наслідок психологічні страждання потерпілої, погіршення якості життя, підвищена тривожність, побоювання та страх за здоров`я членів родини, очікування постійних конфліктів. До таких висновків суд приходить в тому числі і на підставі досліджених в суді аудіо, відео файлів, де зафіксована така поведінка обвинуваченого. Судом не встановлено, що потерпіла та свідки оговорюють обвинуваченого, їх показання суд визнає правдивими та такими, що узгоджуються сукупністю зібраних у справі доказів, а тому кладе в основу вироку. До показань обвинуваченого в суді про те, що він не вважає свої дії такими, що можуть свідчити про вчинення ним домашнього насильства, а його поведінка є наслідком ставлення матері до нього, суд відноситься критично, оскільки вони повністю спростовуються усіма зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному провадженні.

Щодо посилань захисту на заборону притягнення особи до відповідальності двічі за теж саме правопорушення, то суд приймає до уваги те, що судом було встановлено систематичність дій обвинуваченого щодо вчинення домашнього насильства відносно матері, яке не було припинено протягом тривалого часу, охопленого обвинуваченням, та продовжується і на сьогоднішній день. Встановлені рішеннями суду обставини вчинення домашнього насильства, також підтверджують системний характер дій ОСОБА_3 відносно матері та членів родини. Заходи адміністративного впливу, застосовані судом, результату не дали. Крім того, суд звертає увагу і на те, що жодне адміністративне стягнення ОСОБА_3 не виконано, що, на думку суду, також свідчить про систематичне нехтування ним своїх обов`язків по виконанню рішення суду та небажання припинити протиправну поведінку.

Інших порушень вимог КПК України, які можуть вплинути на прийняття судом рішення про доведення обвинувачення в суді, не встановлено.

На підставі наведеного вище, сукупність зібраних у справі доказів, суд кладе в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_3 причетним до вчинення систематичного домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_9 .

Приймаючи до уваги, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності, оцінюючи зібрані матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ст.126-1 КК України вірна, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо матері ОСОБА_9 , що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії нетяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив кримінальних правопорушень.

Враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який судимий за вчинення кримінального правопорушення відносно своєї матері, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, наміру цього зробити не висловлює і на даний час, про що свідчить і його поведінка в суді, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.126-1 КК України.

Суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що вироком Святошинського районного суду м.Києва від 16.03.2020р. ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт (зараховано вісім годин з урахуванням строку фактичного затримання), та не відбувши покарання за попереднім вироком вчинив кримінальне правопорушення, суд на підставі ст. ст. 71, 72 КК України вважає необхідним призначити йому покарання за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного цим вироком покарання.

Потерпіла звернулись до суду із цивільним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином та просить стягнути з обвинуваченого 100 000грн. моральної шкоди. Свій позов обґрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 у вигляді домашнього насильства їй завдано моральної шкоди, яка виразилась у систематичних образах з боку сина, пригніченому стані, в якому позивач перебуває протягом багатьох років, знаходження у постійному стані страху, стресу та морального і психологічного тиску, отриманні фізичних страждань, а також переживань за життя і здоров`я своїх неповнолітніх дітей та матері похилого віку.

В судовому засіданні ОСОБА_9 позов підтримала, обвинувачений ОСОБА_3 позов не визнав.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок дій обвинуваченого, потерпілій заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та душевних стражданнях, їх тривалістю та систематичністю, суд приходить до висновку, що потерпілій заподіяно моральну шкоду. Визначаючи безпосередньо її розмір, суд приймає до уваги і висновок психолога судового експерта, а тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також враховуючи майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_9 10 000грн. у відшкодування моральної шкоди, задовольнивши позов частково.

Враховуючи те, що суд призначає ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, з метою забезпечення кримінального провадження щодо виконання вироку, недопущення ухилення обвинуваченого від відбування покарання, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків за правилами ст. 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Святошинського районного суду м.Києва від 16.03.2020р.

та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 9 (дев`ять) днів позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 08.02.2021р.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 10 000 ( десять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Речові докази: довідки видані травмпунктом КМКЛ №7 №№16786, 16571, 3677, диск з відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1