Справа № 570/4979/20
Номер провадження 1-кс/570/907/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2020 року Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області

ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , в режимі відеоконференції представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне справу за скаргою представника ТОВ СП "Нібулон" адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

Представник ТОВ СП «Нібулон» адвокат ОСОБА_3 звернулася в суд зі скаргою на рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Як вбачається зі скарги 16.06.2020 р. слідчим СВ Рівненського районного ВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області майором поліції ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

26.11.2020 р. за вх. №15710/1-20/27 ТОВ СП «Нібулон» отримало повідомлення від 17.11.2020 р. 9490/201/15-2020 про закриття кримінального провадження від 16.06.2020 р. та відповідну постанову на 3 арк., що підтверджується відміткою на супровідному листі. Із вказаною постановою представник товариства не погоджується, вважає її незаконною та передчасною, такою, що підлягає скасуванню.

Слідчим СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області майором поліції ОСОБА_5 зроблено невірний висновок про те, що Фактично особа має право відмовлятися давати показання або пояснення з будь-якого приводу, який хоч якимось чином стосується або може стосуватися його особисто, близьких родичів та членів сім`ї, оскільки визначення що саме стосується особи, її членів сім`ї або близьких родичів є суб`єктивною оцінкою та не може бути підставою притягнення до кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження вбачєаться, що під час допиту в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи ознайомленими під підпис із пам`яткою про права та обов`язки особи (свідка), у відповідності до ст.ст. 66, 67 КПК України, попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 385 КК України, за відмову від надання показань, відмовилися давати показання по факту незаконного заволодіння посадовими особами ТОВ «Полісся-Агро» зерном ячменю власності ТОВ СП «Нібулон», користуючись ст. 63 Конституції України.

Посилання свідків на відповідну статтю Конституції України було безпідставним та необгрунтованим, адже обставини, з яких вони були допитані, не стосувалися їх особисто або членів їх сімей чи близьких родичів і могли стати підставою для їх підозри вчиненні злочину.

Всупереч процесуальному обов`язку давати правдиві показання, свідки ухилилися від повідомлення про факти, які їм були або могли бути відомі. Це свідчить про те, що такі дії можуть суттєво вплинути на результати розслідування.

Слідчим при проведенні допитів вищезазначених осіб жодним чином не встановлено інших обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного та об`єктивного проведення досудового розслідування та не суперечить вимогам ст. 63 Конституції України.

Вищезазначені особи повторно відмовилися він надання показань по даному кримінальному провадженню під час їх допиту в якості свідків, будучи ознайомленими з пам`яткою та своїми правами і обов`язками як свідків.

Діючи умисно, всупереч покладених на них процесуальних обов`язків давати показання під час досудового розслідування кримінального провадження, що визначено ч.1 ст. 67 КПК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 умисно, всупереч покладених на них процесуальних обов`язків давати правдиві показання під час досудового розслідування кримінального провадження, що визначено п.2 ч.2 ст. 66 КПК України, ухилилися від вчинення тих дій, які вони повинні були і мали можливість здійснити. Це виявилося у повному замовчуванні фактів, що суттєво могло вплинути на хід досудового розслідування в частині процесуального дослідження доказів по кримінальному провадженню та встановленню об`єктивної істини у провадженні, тому оскаржувана постанова є передчасною.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила задовольнити, вказуючи, що слідчий під час допиту вказаних свідків повинен був встановити об`єктивні обставини з приводу зерна, а не тих обставин щодо надання свідками показань щодо їх родичів, посилаючись на ст. 63 Конституції України.
Слідчий в судове засідання повторно не з`явився, судом було вжито належних заходів щодо його повідомлення про дату, час та місце його проведення.
Вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали, долучені до скарги, слідчий суддя доходить до висновку про необхідність задоволення даної скарги, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області слідчим ОСОБА_4 розслідувалося кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000014 від 27.01.2016 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.385 КК України, яке постановою слідчого СВ ОСОБА_4 від 16.06.2020 р. закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопрушення.
Вирішуючи питання щодо вимоги заявника скасувати постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до частин 1,2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).
Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).
Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть обставин, та відповіді на всі питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
З долучених до скарги матеріалів вбачається, в ході досудового розслідування слідчим було проведено наступні слідчі дії, зокрема допитано свідків.
16.06.2020 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Слідчим не виконано вимоги цієї статті. Зі змісту постанови не вбачається про вчинення абияких дій, які спрямовані на отримання доказів у кримінальному провадженні
Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).
Так, доводи заявника про передчасність і необґрунтованість рішення про закриття кримінального провадження є переконливими, знайшли своє підтвердження під час розгляду скарги, та потребують додаткової перевірки.
На думку суду, орган досудового розслідування, закриваючи кримінальне провадження, в повному обсязі не з`ясував усі зазначені заявником обставини кримінального правопорушення, не вжив всіх необхідних заходів для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, що ставить під сумнів законність постанови про закриття кримінального провадження.
Згідно припису ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках.
Слід зауважити, що правова природа оскарження постанов про закриття кримінального провадження слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.
Керуючись ст. ст. 92, 219, 303-307, 309КПК України, -
у х в а л и в :

Скаргу представника ТОВ СП "Нібулон" адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - задоволити.

Постанову слідчого СВ Рівненського районного ВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 від 16.06.2020 р. про закриття кримінального провадження №0000014 від 27.01.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1