Справа № 446/1/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 м. Кам`янка-Бузька

Слідчий суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Кам`янка-Бузького ВП ГУПН у Львівській області про відмову у визнанні потерпілим від 01.12.2020 по кримінальному провадженні №0001803,

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в якій просить скасувати постанову слідчого від 01.12.2020 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0001803 від 19.11.2020.
В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що 19.11.2020 він подав заяву про вчинення кримінального правопорушення службовими особами Старояричівської сільської ради і за фактом чого розпочато досудове розслідування. 26.12.2020 він отримав постанову слідчого від 01.12.2020 якою йому відмовлено у визнанні його потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Така постанова слідчого, на думку ОСОБА_3 , є незаконною з наступних підстав:

-з тексту заяви про вчинення кримінального правопорушення видно, що така подана ОСОБА_3 як журналістом, якому чиняться перешкоди у професійній діяльності журналіста, на що слідчий не звернув жодної уваги;

-слідчий Кам`янка-Бузького ВП не мав жодного відношення до даного кримінального провадження, так як заява про вчинення кримінального правопорушення подана була до Залізничного ВП;

-права та обов`язки потерпілого виникають з моменту звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а станом на момент подачі такої заяви ані слідчим ані прокурором не встановлено підстави для відмови у визнанні заявника потерпілим у цьому кримінальному провадженні;

-виносячи оскаржувану постанову слідчий не вказав кому саме завдана шкода даним кримінальним провадженням, якщо така не завдана заявнику. Тим самим, слідчий фактично ставить питання про закриття кримінального провадження;

-слідчим не враховано, що факт завдання моральної шкоди кримінальним правопорушенням може бути доведено під час здійснення кримінального провадження за наявності саме статусу потерпілого, який має право подавати відповідні клопотання, оскаржувати рішення тощо.

В судове засідання ОСОБА_3 не прибув, натомість надіслав слідчому судді заяву від 15.01.2020, в якій просить скаргу розглядати без його участі, а викладені у ній доводи він підтримує.

Слідчий і прокурор в судове засідання також не прибули. Однак слідчий Кам`янка-Бузького ВП ОСОБА_4 надав суду заяву від 18.01.2020 про розгляд скарги без його участі, вказав, що проти такої заперечує, одночасно надав слідчому судді матеріали кримінального провадження за №0001803.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Тобто, відсутність прокурора та слідчого, які повідомлені належним чином не перешкоджає розгляду скарги, а наявність особи, яка таку скаргу подала є обов`язковою.
В даній справі, особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений належним чином, а просить слідчого суддю розглядати скаргу без його участі, причому саму скаргу підтримує.
Порядок розгляду скарги при таких обставинах чинний КПК не врегульовує.
Проте частиною 6 статті 9 КПК України, передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Однією із загальних засад кримінального провадження у статті 7 КПК визначено диспозитивність, яка передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Принцип диспозитивності у кримінальному процесі прийнято розуміти як можливість учасника кримінального провадження самостійно обирати засоби, форми захисту і реалізацію своїх суб`єктивних прав та законних інтересів. Причому дії суду є обмежені бажаннями сторін і суд не може самостійно, замість сторони кримінального провадження вживати дій щодо захисту її прав та інтересів.
Суд не має жодних процесуальних інструментів з допомогою яких, він може забезпечити явку в судове засідання особи, яка подала скаргу і водночас суд не має права залишити таку скаргу без розгляду, оскільки скаржник наполягає на її розгляді.
Можливе відкладення розгляду справи задля повторного виклику скаржника також не призведе до його явки, оскільки такий свою волю щодо участі у судовому засіданні висловив і не бажає брати у ньому участь, крім того, таке відкладення судового засідання не забезпечує розгляду справи у строк, визначений законом і порушення такого строку судом, може свідчити про порушення доступу до правосуддя.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду скарги без участі осіб, які не прибули, на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши додані до скарги матеріали, а також оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Дане кримінальне провадження розпочате на підставі заяви ОСОБА_3 , який зазначає себе, як журналіст ІА «Журналісти проти корупції» від 19.11.2020 і яка адресована слідчому Залізничного ВП ГУНП У Львівській області.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник посилається на те, що у довідці Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 01.06.2018 №450 наявні підпис, печатка та інші необхідні реквізити офіційного документа, однак така довідка не пройшла відповідної реєстрації у журналі вихідної документації, що може свідчити про її підроблення та ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Відомості по даній заяві були внесені слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області до ЄРДР 19.11.2020 за №0001803, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 366 КК України.
Постановою прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 від 20.11.2020 визначено підслідність даного кримінального провадження за Кам`янка-Бузьким ВП ГУНП у Львівській області.

Постановою старшого слідчого Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 01.12.2020 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у цьому кримінальному провадженні та закріплено за ним статус заявника.

Приймаючи таку постанову слідчий виходив з того, що чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим, якщо наявні очевидні та достатні підстави вважати, що заява про вчинення кримінального правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК. Проаналізувавши заяву ОСОБА_3 від 19.11.2020, у якій порушується питання законності довідки, яка видана для ТзОВ «КФ «Ярич» уповноваженими особами Старояричівської сільської ради, слідчим не встановлено підстав вважати, що такі відносини якимось чином стосуються прав та свобод ОСОБА_3 , що виключає можливість завдання йому якої-небудь шкоди.

Також слідчий у оскаржуваній постанові відмовляючи ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим вказав, що основним об`єктом службового підроблення є визначений законом порядок діяльності державного апарату, апарату органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, а також посвідчення фактів, які мають юридичне значення. Факультативним об`єктом цього кримінального правопорушення можуть бути права та свободи людини і громадянина, власність тощо.

Слідчий зазначає, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається жодних обставин щодо завдання шкоди ОСОБА_3 , а предметом цього кримінального розслідування є факт внесення неправдивих даних у довідку видану сільською радою щодо скиду стічних вод ТзОВ «КФ «Яричів». Слідчий також вказав, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення, сам заявник не наводить фактів завдання йому будь-якої шкоди.

Оцінюючи мотиви оскаржуваної постанови слідчого та доводи скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена слідчим із дотримання норм процесуального права, а його висновки є вірними та відповідають фактичним обставинам справи.

Так, слідчий суддя погоджується із доводами слідчого про те, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається факт завдання будь-якої шкоди заявнику ОСОБА_3 можливим вчиненням кримінального правопорушення, яке розслідується в межах даного кримінального провадження.

З обставин справи видно, що довідка Старояричівської сільської ради від 01.06.2018 №450 стосується скиду стічних вод ТзОВ «КФ «Яричів» та була надана для отримання дозволу на спеціальне водокористування, яке видано Держводагентством 27.06.2018.

Будь-якими матеріалами кримінального провадження чи доводами заявника не доводиться факт завдання певного виду шкоди (матеріальної чи/та моральної) заявнику ОСОБА_3 .

Слідчий суддя відзначає, що аналіз положень чинного КПК України свідчить про те, що сам факт звернення заявника із заявою про вчинене кримінальне правопорушення не передбачає автоматичного виникнення у цієї особи статусу потерпілого. Наявність підстав для визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні оцінюється уповноваженою особою кожен раз окремо на підставі наявних матеріалів справи.

Оцінюючи посилання ОСОБА_3 у його скарзі на те, що права та обов`язки потерпілого виникають з моменту звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення і станом на момент подачі такої заяви не було встановлено підстави для відмови у визнанні його потерпілим, слідчий суддя вказує на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Проте, частина п`ята цієї статті визначає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, слідчий суддя вважає хибними твердження скаржника про те, що він набув статусу потерпілого з моменту подання відповідної заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки набуття ним такого статусу відбувається згідно правила визначеного у ч. 5 ст. 55 КПК і супроводжується оцінкою слідчим чи прокурором обставини наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій завдано шкоди.

Причому слідчий суддя вважає, що слідчий здійснив вірну оцінку очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди. Дійсно, аналіз фактичних обставин справи свідчить, що ймовірне підроблення довідки Старояричівської сільської ради від 01.06.2018 №450 ніяким чином не стосується прав та інтересів ОСОБА_3 .

Важко навіть припустити, яким чином ОСОБА_3 могла би бути завдана шкоди (навіть моральна), при підробленні даної довідки, позаяк матеріалами справи не доводиться жодного правового зв`язку між заявником та обставинами ймовірно вчиненого кримінального правопорушення. Більше того, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що у заяві про кримінальне правопорушення від 19.11.2020 сам заявник жодним чином не описує завдання йому будь-якої шкоди, а посилається лише на факт ймовірного вчинення правопорушення.

Окрім того, у скарзі, яка є предметом даного розгляду, ОСОБА_3 також не навів переконливих аргументів та не надав будь-яких доказів того, що йому завдано певну шкоду можливим вчиненням протиправних дій, що розслідуються.

Посилання ОСОБА_3 на те, що з тексту заяви про вчинення кримінального правопорушення видно, що така подана ОСОБА_3 як журналістом, якому чиняться перешкоди у професійній діяльності, на що слідчий не звернув жодної уваги, є безпідставні.

Так, проаналізувавши заяву ОСОБА_3 від 19.11.2020, слідчий суддя не віднайшов там будь-яких доводів, фактів, посилань тощо, щодо перешкод його журналістської діяльності за даним фактом. Саме зазначення заявника, як журналіста, не вказує на порушення його журналістських прав, бо лише свідчить про особу заявника і рід його діяльності, що абсолютно немає нічого спільного з обставинами кримінального правопорушення. Хибність твердження скаржника у цій частині пояснюється тим, що, якщо керуватися такою логікою, як вказує скаржник, то у всіх заявах про вчинення кримінального правопорушення, які подані журналістом, останній має бути потерпілим, що є неприпустимим.

Для того, щоб оцінити порушення прав заявника як журналіста, йому необхідно було вказати у такій заяві про це та при можливості надати відповідні докази, чого не було зроблено заявником. Відтак, суд вважає безпідставними доводи скарги про те, що слідчий не звернув уваги на порушення прав журналіста при винесенні оскаржуваної постанови.

Безпідставними також є посилання скаржника на те, що слідчий Кам`янка-Бузького ВП ОСОБА_4 не мав права виносити таку постанову та вирішувати питання про його права як потерпілого, оскільки таку оцінку здійснив слідчий Залізничного ВП.

Як встановлено вище слідчим суддею, відомості по даному кримінальному провадженні були зареєстровані 19.11.2020, а вже на наступний день 20.11.2020 постановою прокурора дане кримінальне провадження передано до Кам`янка-Бузького ВП для здійснення досудового розслідування.

Такий порядок реєстрації та розслідування кримінального провадження узгоджується з нормами кримінального процесуального закону, зокрема статтям 214 та 218 КПК України.

З врахуванням того, що місцем ймовірного вчинення даного правопорушення є Кам`янка-Бузький район Львівської області, а також те, що прокурором визначено підслідність даного кримінального провадження за Кам`янка-Бузьким ВП, слідчим у якому є саме ОСОБА_4 , то оскаржувана постанова прийнята уповноваженою особою.

Оцінюючи інші доводи скаржника, слідчий суддя вказує, що вони теж не можуть бути підставою для скасування постанови слідчого.

Як вже було зазначено вище, у скарзі ОСОБА_3 вказує, що слідчим не враховано того, що факт завдання моральної шкоди кримінальним правопорушенням може бути доведено під час здійснення кримінального провадження за наявності саме статусу потерпілого, який має право подавати відповідні клопотання, оскаржувати рішення тощо

Тим самим, заявник ОСОБА_3 вказує, що на його думку, даним кримінальним правопорушенням йому завдано моральну шкоду, яку він має намір довести шляхом реалізації прав потерпілого.

Однак, такі покликання слідчий суддя не вважає достатніми.

Частина 2 статті 23 ЦК України дає законодавче визначення у чому полягає моральна шкода. Згідно цієї норми права, моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Ані у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення, ані у скарзі на постанову слідчого, ОСОБА_3 не наводить не те що доказів, ба навіть опису обставин завдання йому моральної шкоди внаслідок можливого кримінального правопорушення, яке розслідується слідчим Кам`янка-Бузького ВП.

Слідчий суддя аналізуючи гіпотетичну можливість завдання ОСОБА_3 моральної шкоди внаслідок підроблення довідки Старояричівської сільської ради від 01.06.2018 №450 яка стосується скиду стічних вод ТзОВ «КФ «Яричів» та була надана для отримання дозволу на спеціальне водокористування, не знаходить розумного та логічного поясненню причинно-наслідковому зв`язку між такими діями службових чи інших осіб та моральною шкодою ОСОБА_3 .

Більше того, відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

Отже, факт завдання особі моральної шкоди внаслідок певного кримінального правопорушення повинен бути чітко встановлений як і причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями та моральною шкодою.

За таких умов, слідчий дійшов вірного висновку про неможливість визнання ОСОБА_3 потерпілим по даному кримінальному провадженні і такий висновок слідчого є обґрунтований.

Слідчий суддя вважає за необхідне вказати також таке. Саме лише бажання особи заявника бути потерпілим у кримінальному провадженні не може бути підставою для визнання його потерпілим, оскільки для цього необхідно також встановити наявні очевидні та достатні підстави вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій завдано шкоди.

А до моменту встановлення таких підстав, особа не набуває статусу потерпілого, як вірно відбулося у даному кримінальному провадженні.

Водночас, є безпідставними посилання скаржника на те, що він не має змоги довести факт завдання йому моральної шкоди, а зможе це реалізувати лише у статусі потерпілого.

Так, згідно ч. 2 ст. 60 КПК України заявник має право подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи.

Тобто, ОСОБА_3 будучи заявником у цьому кримінальному провадженні має право подати слідчому чи прокурору заяву про визнання його потерпілим та підтвердити її певними речами чи документами, внаслідок чого органом досудового розслідування буде здійснено оцінку обставини завдання йому певної шкоди та вирішено питання про визнання чи невизнання його потерпілим.

Також, слідчий суддя оцінюючи посилання ОСОБА_3 щодо фактичного закриття слідчим кримінального провадження та відсутність у постанові висновку про те, кому саме завдана шкода вказує на таке.

Як видно з матеріалів даного кримінального провадження, воно розслідується органом досудового розслідування який вчиняє певні слідчі дії, а рішення про закриття такого провадження не приймалося, тому такі посилання скаржника є припущенням.

Щодо посилань у скарзі на відсутність у постанові слідчого висновку про те, кому саме завдана шкода, слідчий суддя вважає його безпідставним, так як у оскаржуваній постанові слідчий надав оцінку відсутності обставини завдання шкоди саме ОСОБА_3 як заявнику і для цього не потрібно встановлювати факт завдання шкоди іншій особі.

За таких обставин, постанова слідчого відповідає вимогам процесуального закону, містить належну мотивацію та посилання на правильно встановлені та оцінені фактичні обставини справи, а відтак правові підстави для її скасування у слідчого судді відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,304,306,307,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Кам`янка-Бузького ВП ГУПН у Львівській області про відмову у визнанні потерпілим від 01.12.2020 по кримінальному провадженні №0001803 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1