Справа № 567/1338/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2020 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, непрацюючого, неодруженого, з загальною середньою освітою, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого: 28.09.2015 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік; 06.07.2017 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, із застосуванням ст.71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання згідно вироку Нетішинського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.09.2015 до покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі; 05.12.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ч.1, 4 ст.70 КК України, шляхом приєднання покарання згідно вироку Славутського міськрайонного суду від 06.07.2017, до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 7 місяців; 12.06.2020 звільнений із ДУ «Райківецька виправна колонія №78", у зв`язку із відбуттям покарання,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України

встановив:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим: 28.09.2015 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік; 06.07.2017 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ст.71, 72 КК України до покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі; 05.12.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ч.1, 4 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 7 місяців, 16.08.2020 близько 11 год., перебуваючи за адресою: м.Нетішин, пр-т. Незалежності, 15/170, повторно, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, зателефонував із номеру мобільного телефону НОМЕР_1 до потерпілої ОСОБА_6 , яка раніше виклала у мережі Інтернет на сайті https://www.olx.ua/ оголошення з приводу продажі її мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy J2», білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 вартістю 966 грн. 67 коп., з чохлом до вказаного телефону вартістю 70 грн. та навушників марки «Samsung» вартістю 98 грн. 33 коп. (відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи 12.1-0702:20 від 03.09.2020). В ході розмови ОСОБА_5 повідомив потерпілу про те, що має намір (не маючи такого наміру) придбати вказаний мобільний телефон за 1200 грн., та попросив ОСОБА_6 надати йому реквізити для оплати вказаного товару на що остання погодилась.
Після чого, ОСОБА_5 із свого номеру мобільного телефону НОМЕР_1 надіслав на мобільний номер телефону НОМЕР_4 , яким користується потерпіла ОСОБА_6 , завчасно підготовлене SMS-повідомлення, про те, що її банківський рахунок поповнено на суму 1200 грн., хоча насправді жодних грошових коштів на рахунок потерпілої не перераховував, чим обманув останню. В подальшому ОСОБА_6 вважаючи, що на її рахунок надійшли грошові кошти за вказаний мобільний телефон, перебуваючи у АДРЕСА_2 , того ж дня передала його водію маршрутного таксі сполученням Ізяслав-Острог-Рівне, який доставив його ОСОБА_5 , який отримав вказаний мобільний телефон на зупинці громадського транспорту у м.Острог Рівненської області, пр-т.Незалежності,17.
12.12.2020 між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 , підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. У вчиненому щиро розкаявся.

Захисник ОСОБА_4 вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України та просить її затвердити.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилась. В поданій на адресу суду заяві підтримала угоду про примирення із обвинуваченим, просить її затвердити, зазначила, що укладення угоди є добровільним, на неї не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Зазначила, що повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України та наслідки не виконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Також їй відомо про обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Просить розглядати кримінальне провадження в її відсутності.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України кваліфікується як нетяжкий злочин за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, що передбачена ч.2 ст.190 КК України та загальним засадам призначення покарання.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Зідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом"якшують покарання ОСОБА_5 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі, застосувавши положення ст.75, 76 КК України та звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 2 роки.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом з"ясовано, що обвинувачений та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

При цьому, судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої експертизи по даному кримінальному провадженню становлять 1634,50 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_5 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Цивільний позов потерпілою не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

засудив:

затвердити угоду від 12.12.2020 про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Покласти на ОСОБА_5 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1634,50 грн. процесуальних витрат пов`язаних з проведенням експертизи.

Речові докази - мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J2,» чохол-бампер, навушники марки «Samsung», поміщені в сейф пакет НПУ ГСУ №7338714, які зберігаються в камері речових доказів Ізяславського ВП ГУНП в Хмельницькій області, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1