Справа № 192/1418/19
Провадження № 1-кп/206/124/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" липня 2020 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000355 від 12.06.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Жданове Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.12.2015 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 104 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
- 16.10.2018 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30.12.2015 та остаточно визначено покарання строком на 3 роки позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 11.06.2019 близько 23.00 години, знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_2 , під час сварки із гр. ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар кулаком лівої руки по обличчю, від чого потерпілий впав, і потім наніс не менше 10 ударів кулаком лівої руки по тулубу, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, перелому 9-го ребра праворуч, 9-10 ребер ліворуч, забоїв м`яких тканин голови, лівостороннього пневмотораксу, підшкірної емфіземи ліворуч, з яких тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, перелому 9-10 ребер ліворуч, лівостороннього пневмотораксу, підшкірної емфіземи ліворуч, у своїй сукупності за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні злочину визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, які вказані у обвинувальному акті, в повному обсязі, при цьому суду показав, що 11.06.2019 року він зустрів потерпілого біля клубу та в ході бесіди з останнім в них виникла сварка з приводу неповернення грошей потерпілим за раніше викраденого його бабусі (Ісматової) майна, під час якої він наніс ОСОБА_5 один удар кулаком лівої руки по обличчю від чого потерпілий впав за узбіччя, після чого він ще почав наносити удари лівою рукою по тулубу потерпілому.
Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсним обставинам справи, у вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за його відсутності.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст.349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися, а також роз`яснив їм, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощенного і скороченого розгляду.
Суд, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною і кваліфікує його дії за ч. 1 ст.121 КК України, тобто як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 та ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, за місцем мешкання характеризується посередньо (т.1 а.п. 74), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.1 а.п.76), скоїв злочин, який є тяжким злочином відповідно до ст.12 КК України, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд зазначає щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі, остаточно призначивши покарання за правилами ст.71 КК України, а саме: до покарання, обраного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 року, оскільки останній вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного йому за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 22 лютого 2020 року.

Речові докази:
- опечатаний спеціальний пакет № 3475123, в якому знаходяться: шорти синього кольору та футболка сірого кольору, які передані на відповідальне зберігання згідно з квитанцією під № 000221 до камери схову Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;
- змиви, упаковані у паперові конверти, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити зберігатися при матеріалах кримінального провадження;
- опечатаний спеціальний пакет № EXPT0202098, в якому знаходяться черевик чорного кольору на ліву ногу, який переданий на відповідальне зберігання згідно з квитанцією під № 000220 до камери схову Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (т. 1 а.п. 35) знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст..394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1