Номер провадження: 11-сс/813/145/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

перекладачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

поручителя ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2020 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні №0000769, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2020,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2020 задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_14 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 30.01.2021, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в р. Азербайджан, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні №0000769, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2020.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих осіб у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.
Не погодившись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що долучені до клопотання докази є недопустимими, та не підтверджують наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 . Вказує, що заявлені у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу ризики, не підтверджені прокурором та не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Вважає, що слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу підозрюваного та його процесуальну поведінку до застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема те, що ОСОБА_9 виповнилось 49 років, він до кримінальної відповідальності не притягувався, з 09 вересня 2020 року перебуває на стаціонарному лікуванні, одружений, має двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, є членом Об`єднаного конгресу азербайджанців України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржену ухвалу без змін; виступ поручителя ОСОБА_12 , який просив передати йому на поруки підозрюваного, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування, ОСОБА_9 підозрюється в тому, що у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, він вступив у злочинну змову направлену на вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізуючи спільний протиправний намір, ОСОБА_9 у невстановлених досудовим розслідуванням часі та місці, разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 розподілили між собою ролі та розробили спільний протиправний план у відповідності до якого обрали об`єкт злочинного посягання, а саме будинок розташований за адресою:
АДРЕСА_2 , де мешкають ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Далі, виконуючи пункти заздалегідь розробленого протиправного плану, з метою приховування власних прикмет зовнішності під час вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_9 у невстановлених досудовим розслідуванням часі та місці, разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 придбали маски чорного кольору по типу «балаклави» з двома округлими прорізами для очей та з метою погрози і можливого застосування насильства, під час вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном придбали один предмет зовні схожий на ніж.
Після чого, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , з метою зв`язування кінцівок осіб, які зазнають у подальшому їх нападу, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, придбали липку стрічку типу «скотч».
З метою досягнення спільної протиправної мети направленої на вчинення нападу, направленого на заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, розуміючи протиправність своїх дій, 13.07.2020, приблизно у період часу з 03 години 00 хвилин по 03 годину 30 хвилин, більш точний час органом досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , приховуючи власні обличчя одягненими на їх головах заздалегідь придбаними масками по типу «балаклави» з двома отворами для очей, шляхом перестрибування через паркан, проникли на територію домоволодіння розташованого за адресою:
АДРЕСА_2 , після чого, за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування пристрою, здійснили термічний вплив на полімерну раму вікна кімнати кухні та за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмету, шляхом віджиму створки вказаного вікна, проникли через нього до середини приміщення останнього будинку.
Далі, ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , перебуваючи у середині вищевказаного будинку, а саме у спальній кімнаті, помітили відпочиваючих в той час на одному ліжку ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , у відповідності до відведених їм протиправних ролей, розуміючи характер своїх дій, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_17 в той час відпочивав, сівши на живіт останнього, почали наносити йому удари в область голови та тулубу в результаті чого спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді двох синців голови, шість синців та двох саден шиї та садна лівого предпліччя, при цьому ОСОБА_15 , у відповідності до визначеної йому протиправної ролі, направленої на стримування супротиву потерпілих, побачивши, що в результаті шуму прокинулась потерпіла ОСОБА_18 , почав застосовувати до останньої фізичну силу у вигляді прийомів захоплення, тим самим не даючи останній шансу на будь який супротив.
В цей час, невстановлена в ході досудового розслідування особа, наносячи удари в область голови та тулубу потерпілого ОСОБА_17 , при цьому, отримуючи спротив від останнього, з метою його припинення з боку потерпілого ОСОБА_17 , пригрозив останньому зґвалтувати та вбити потерпілу ОСОБА_18 , після чого, отримавши бажаний результат, ОСОБА_16 спільно з невстановленою в ході досудового розслідування особою та ОСОБА_15 , повернули потерпілого ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на живіт, після чого, за допомогою заздалегідь приготовленої липкої стрічки тизу «скотч», з метою блокування їх рухів та дій, зв`язали їм обидві руки та обидві ноги.
Далі, з метою виконання пунктів заздалегідь підготовленого протиправного плану, ОСОБА_9 у присутності ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , дістав з кишені завчасно підготовлений предмет схожий на ніж, лезо якого миттю приставив до обличчя потерпілого ОСОБА_17 , після чого почав вимагати від останнього грошові кошти та золоті вироби. Не витримавши знущань, побоюючись за своє життя та здоров`я, потерпілий ОСОБА_17 показав місце розміщення його та потерпілої ОСОБА_18 грошових коштів, після чого, ОСОБА_9 відкрито викрав з полиці комоду один конверт коричневого кольору з грошовими коштами у розмірі 6000 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України, станом на 13.07.2020, еквівалентно 161 700 гривень та один конверт коричневого кольору з грошовими коштами у розмірі 4000 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України, станом на 13.07.2020, еквівалентно 107 800 гривень, після чого, останній, розуміючи, що рухи та дії потерпілої ОСОБА_18 блоковані ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , відкрито викрав з потерпілої золоті сережки вагою 4 грами, вартістю 4000 гривень, після чого зняв з шиї останньої золотий ланцюжок, вагою 4 грами, вартістю 4000 гривень с золотим хрестиком вагою 1 грам вартістю 1000 гривень, золоту обручку з камінням білого кольору, вагою 2 грами, вартістю 3000 гривень, золоту весільну обручку, вагою 4 грами, вартістю 4000 гривень, після чого ОСОБА_9 разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , користуючись, що рухи та дії потерпілих блоковані, викрали з ящику комода розміщеного у спальні грошові кошти у розмірі 11 000 гривень та 300 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України, станом на 13.07.2020, еквівалентно 8085 гривень, після чого з приміщення зали викрали мобільний телефон марки «BLACKVIEW A30» імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 у корпусі темно синього кольору вартістю 1800 гривень, після чого, з приміщення кімнати зали відкрито викрали рюкзак чорного кольору виготовлений торговою маркою «H&M» вартістю 700 гривень, скляну пляшка вина торгової марки «MATEUS» вартістю 500 гривень.
Не зупиняючись на досягненому, ОСОБА_9 у присутності ОСОБА_15 та
ОСОБА_16 з полиці трюмо, розміщеного у спальні, відкрито викрали срібні сережки у вигляді сніжинки, з камінням білого та синього кольорів, вагою 10 грам вартістю 2500 гривень та одну срібну сережку у вигляді квіточки, з білим феонітовим камінням, з англійським замком, вартістю 1000 гривень,
Тим часом, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , з середини гаманця потерпілої ОСОБА_18 , відкрито викрали банківську картка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_19 , після чого з гаманця потерпілого ОСОБА_17 відкрито викрали дисконтну картку магазину «Комфі» та дисконтну картку магазину «ЕВА», після чого, ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_18 матеріальний збиток у розмірі 315 585 гривень.
08.10.2019 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
09.10.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, який сплив 05.12.2020.
25.11.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 30.12.2020.
25.11.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 30.12.2020 з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997, § 57).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови»

№ 35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, крім того наявність вказаної обґрунтованої підозри та заявлених у кримінальному провадженні ризиків уже встановлювалась слідчими суддями під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку апеляційного суду, наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема: допитами потерпілих (а. с. 18-20), які підтвердили обставини вчинення відносно них злочину, протоколами впізнання потерпілими осіб, які вчинили пограбування за голосом та загальними рисами (а. с. 35-46; 61-75), протоколами проведення обшуку (а. с. 79-84; 88-93; 97-102), протоколами огляду (а. с. 47-60; 113-118) та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що на даний час проводяться судові експертизи у даному кримінальному провадженні, що мають та меті підтвердження обґрунтованості підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення, оскільки наразі апеляційним судом перевіряється тільки наявність обґрунтованої підозри.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1

ст. 94 КПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність достатніх і допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_9 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, то апеляційний суд вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ці питання буде вирішувати суд при розгляді обвинувального акту по суті.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому

ОСОБА_9 оголошено про підозру, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим слідчим суддею ризикам, а також неврахування слідчим суддею даних про особу підозрюваного.

Оцінюючи доведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам, апеляційний суд враховує такі обставини.
З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, санкція статті якої передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.
Із змісту оскарженої ухвали вбачається, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчинений із застосуванням насильства, офіційно непрацевлаштований, одружений, має місце реєстрації та постійне місце проживання у м. Одесі, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, однак, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочин, а тому цей ризик знайшов своє підтвердження.
Апеляційний суд, враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_9 кримінального правопорушення та те, що ймовірне вчинення ОСОБА_9 злочину відбувалося за місцем проживання потерпілих осіб, а також те, що протоколи допитів потерпілих містять анкетні відомості, зокрема щодо місця проживання та роботи, вважає, що у даному кримінальному провадженні знайшов своє підтвердження ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному проваджені, схиляючи його до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Згідно оскарженої ухвали, слідчим суддею було встановлено, що у ОСОБА_9 відсутнє місце роботи та відсутні відомості про джерела його існування, апеляційний суд, враховуючи обставини вчинення підозрюваним умисного корисливого кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вважає, що вказані обставини свідчать про продовження існування у кримінальному провадженні ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки доказів на спростування цього апеляційному суду не надано.

Таким чином, слідчим та прокурором доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про наявність міцних соціальних зав`язків та позитивної характеристики підозрюваного не можуть бути визнані в цьому випадку підставами для скасування оскарженої ухвали слідчого судді, оскільки зазначені обставини в сукупності не знижують суспільної небезпечності особи підозрюваного і злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , та не зменшують встановлених слідчим суддею ризиків, які на даній стадії досудового розслідування не зменшались та продовжують існували, а суспільний інтерес щодо перебування ОСОБА_9 під вартою в цьому випадку переважає його особистий інтерес.
Надана захисником підозрюваного довідка філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВСУ» в Одеській області про стан здоров`я ОСОБА_9 від 19.01.2020 не містить інформації про неможливість перебування підозрюваного в умовах ДУ «ОСІ», інших доказів щодо стану здоров`я апеляційному суду стороною захисту не надано.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про неможливість застосування підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, враховуючи положення ч 4 ст. 183 КПК України, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_9 , вчинено із застосуванням насильства небезпечного для життя особи.
Порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання апеляційним судом не встановлено.

Щодо поданої заяви заступником Голови Громадської організації «Одеська обласна організація об`єднаного Конгресу азербайджанців України» ОСОБА_20 про бажання взяти ОСОБА_9 на поруки, апеляційний суд зазначає, що обставини та тяжкість інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а також надана заява від заступника голови Громадської організації «Одеська обласна організація об`єднаного Конгресу азербайджанців України» не можуть свідчити про те, що вказана особа, яку суд може вважати такою, що заслуговує на довіру, зможе самостійно унеможливити всі, встановлені судом ризики.

Крім того, відповідно до вимог статті 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу судового розслідування чи в суд на першу про те вимогу та забезпечити виконання підозрюваним явку підозрюваного до органу досудового розслідування та суду на першу про те вимогу.

Відповідно до поданої заяви, Громадська організація в особі заступника голови ОСОБА_12 бажає взяти підозрюваного ОСОБА_9 на поруки, однак до цієї заяви не долучено жодних доказів на підтвердження вказаного факту, зокрема рішення членів організації або інші докази. У прохальній частині цієї заяви зазначено прохання застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виглядів особистої поруки ОСОБА_21 .

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вказана заява не відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого злочину дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Слідчим суддею обґрунтовано доводи про неможливість визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави в даному кримінальному провадженні.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які підтверджують доводи апеляційної скарги та могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необхідним доручити керівництву ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Одеській області провести медичне обстеження ОСОБА_9 , у тому числі, за необхідності у медичних закладах МОЗ України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволені клопотання заступника голови Громадської організації «Одеська обласна організація об`єднаного Конгресу азербайджанців України» - про передачу підозрюваного ОСОБА_9 на поруки.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2020 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні №0000769, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2020, залишити без змін.

Доручити керівництву ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Одеській області провести медичне обстеження ОСОБА_9 , у тому числі, за необхідності, у медичних закладах МОЗ України.
Копію ухвали направити для виконання керівнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та керівнику філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Одеській області.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4