ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/2351/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/832/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, маючого вище освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого охоронцем у КП з технічної інвентаризації БМР, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби до 21 липня 2020 року включно, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_9 за погодженням із прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби до 21 липня 2020 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24.01.2014 за № 0000328.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК України, а саме у заволодінні шахрайським шляхом об`єктами житлової нерухомості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в т.ч. з метою їх подальшого продажу та заволодіння грошовими коштами, а також у незаконному позбавленні ОСОБА_11 волі.
22 жовтня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.190 КК України злочинів відносно ОСОБА_11 (а.с. 20-22).

6 листопада 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України злочину відносно ОСОБА_12 (а.с. 23-24).

24 жовтня 2019 року ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком два місяці, дія якого закінчилась 24.12.2019.
20 грудня 2019 року керівником Бердянської місцевої прокуратури продовжено строк досудового розслідування до 21.01.2020.
23 січня 2020 року ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 21.04.2020.
11 березня 2020 року підслідність у цьому кримінальному провадженні визначено за слідчими ТУ ДБР у м. Мелітополі.
17 квітня 2020 року ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до дев`яти місяців, тобто до 21.07.2020.
21 квітня 2020 року ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце мешкання у період часу з 19 год. 00 хв. до 09 год. 00 хв. наступного дня за виключенням робочих днів до 21.06.2020.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначених кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у його вчиненні, особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі (з урахуванням уточнень) захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що матеріали провадження не містять жодних доказів, які обґрунтовують наявність підозри.
Так, суд обґрунтував наявність підозри показаннями потерпілого та свідків, які давали свої показання слідчому та прокурору, але в судовому засіданні вони допитані не були, що є порушенням ст. 95 КПК України.
Крім того, слідчий суддя послався на матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, але до клопотання слідчим вони додані не були, стороні захисту в порядку ч. 3 ст. 254 КПК України відкриті не були, що вказує на недопустимість даних доказів та про порушення права підозрюваного на захист.
Також зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, доказів на підтвердження їх наявності слідчим надано не було.
Так, ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де мешкає разом з сім`єю, має на утриманні малолітню дитину, одружений, раніше не судимий, має постійне місце роботи, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, що в сукупності спростовує наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.
Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків взагалі є лише припущенням, оскільки під час перебування під домашнім арештом в минулому ОСОБА_7 не здійснив жодної спроби незаконного впливу, не порушував покладених на нього обов`язків, а після закінчення строку дії запобіжного заходу в період часу з 21 червня 2020 року по 25 червня 2020 року він не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про наявність ризиків.
Вважає необґрунтованим посилання слідчого на те, що ОСОБА_7 фігурує в інших епізодах злочинної діяльності, тому може знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
В даному випадку слідчий та прокурор намагаються обґрунтувати необхідність застосування запобіжного заходу наявністю невідомих кримінальних проваджень, по яким взагалі не встановлено навіть факт внесення відомостей до ЄРДР.
Звертає увагу, що слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому суд повинен був керуватися приписами ч. 2 ст. 194 КПК України та відмовити у задоволенні клопотання.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що за подією злочину відносно ОСОБА_11 досудове розслідування здійснюється 9 місяців. Посилається на необґрунтованість підозри за цим епізодом, а суд в порушення ст. 95 КПК України безпосередньо не допитав потерпілого. Зазначає, що ОСОБА_7 придбав майно ОСОБА_11 за 10 000 доларів США. Також адвокат вказує на те, що раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_7 не порушував, наявність ризиків ґрунтується лише на припущеннях, відсутні відомості про нові правопорушення. Посилається на незручність часу, в якій заборонено підозрюваному залишати житло. Вказує на те, що суд першої інстанції помилково зазначає, що підозрюваний має триматися під вартою.
ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що вину не визнає, квартиру придбав, за що сплатив грошові кошти. Вказує, що домашній арешт заважає отримувати додатковий дохід, пов`язаний із розміщенням відпочиваючих у готелі його сестри.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення слідчого судді законним і обгрунтованим.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, підозрюваного та його адвоката на підтримання апеляційної скарги, прокурора із запереченнями стосовно вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вищезазначена ухвала слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідає наведеним вимогам.

Так, з наданих суду матеріалів провадження вбачається, що зазначені у клопотанні слідчого підстави для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, вислухана думка захисника, та встановлені обставини, у тому числі шляхом дослідження доказів, наданих стороною захисту, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Зокрема, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_13 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_11 , підтверджується доказами, долученими до клопотання і належних чином оціненими слідчим суддею, зокрема відомостями, які містяться у:
- протоколі обшуку від 21.10.2019, в ході якого в покинутому напівзруйнованому будинку по АДРЕСА_2 , який знаходиться в полі, на значній відстані від громадської інфраструктури співробітниками поліції було виявлено ОСОБА_11 ;
- протоколі допиту 21.10.2019 потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив обставини вчинення відносно злочинів,
- протоколі впізнання за фотознімками від 22.10.2019, під час якого потерпілий у особах, пред`явлених для впізнання, упізнав ОСОБА_7 як особу, що вчинила злочин відносно нього;
- протоколі проведення слідчого експерименту від 20.11.2019 за участю ОСОБА_11 , який розповів обставини скоєних відносно нього злочинів;
- протоколі допиту свідка ОСОБА_14 приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу, яка повідомила, що 18.10.2019 нею посвідчувалась угода з купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 представляв власника ОСОБА_11 ;
- протоколах впізнання за фотознімками від 26.11.2019, під час якого свідок ОСОБА_15 у особах, пред`явлених для впізнання, упізнала ОСОБА_7 , який разом із ОСОБА_16 привозив до Андрівської сільської ради ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , а також інших осіб, для їх реєстрації в будинку АДРЕСА_4 та іншими доказами.
Обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, відносно ОСОБА_12 підтверджується наступними доказами, долученими до клопотання:
- протоколом допиту від 05.11.2019 представника потерпілого ОСОБА_18 , яка повідомила що була дружиною ОСОБА_12 . Шлюб з ОСОБА_12 було розірвано через зловживання останнім спиртними напоями, а також через позашлюбні стосунки останнього. Після розірвання шлюбу вона жила у батьків. Вона знає що його квартиру продано за невстановлених обставин, у зв`язку з чим до цього вже зверталась у поліцію з указаного питання.
- протоколом допиту від 08.11.2019 свідка ОСОБА_19 , державного виконавця, яка показала, що знайома з ОСОБА_7 здавна, оскільки займалась продажем нерухомості до влаштування на держслужбу. Влітку 2019 року до неї звернувся ОСОБА_7 та попросив зустрітись. При зустрічі цікавився боргами його товариша ОСОБА_12 , просив їх виписати для їх оплати. Вона зробила вибірку та виписала суми боргів, які були оплачені та того ж дня нею закриті виконавчі провадження.
- протоколом допиту від 05.11.2019 свідка ОСОБА_20 , палатної сестри психіатричного відділення № 3 КУ БПНД ЗОР, яка повідомила, що 06.07.2019 у вечірній час їй зателефонував черговий лікар, який сказав, щоб вона приймала пацієнта та оформляла його в стаціонар. В подальшому на поверх піднявся, як вона в подальшому зрозуміла, пацієнт ОСОБА_12 , 1970 р.н. у супроводженні чоловіка циганської національності, який назвався сусідом на ім`я ОСОБА_21 , та іншими доказами.
Колегія суддів зауважує, що як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
У практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom», п. 32; «Merabishvili v. Georgia», п. 184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.
Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження. Це пов`язано з тим, що на ранніх етапах кримінального провадження такі докази неможливо було здобути або, беручи до уваги характер кримінальних правопорушень, в яких підозрюється особа, ці докази неможливо надати суду, щоб не поставити під загрозу життя інших осіб.
Якби відповідні докази, що підтверджують підозру, можна було зібрати відразу, то органи слідства, імовірно, відразу ж пред`явили б обвинувачення й передали особу до компетентного органу (рішення у справі «Brogan and others v. United Kingdom», п. 53).
Тобто, стандарт доказування «обґрунтована підозра» є найнижчим стандартом доказування в кримінальному процесі й не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення.
Тому наявна підозра у вчиненні ОСОБА_22 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, є більш ніж достатньою для даної стадії кримінального провадження.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував вимоги ст. 177 КПК України, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зауважує, що наразі існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, заважаючи на тяжкість ймовірного покарання (у разі визнання винним ОСОБА_23 загрожує покарання до десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна) та необхідність відшкодування потерпілим матеріальних збитків.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих беззаперечно існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Відтак, своє безумовне підтвердження знайшли ризики, визначені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів не може не погодитися з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.

Розглядаючи доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 позбавлений можливості отримувати дохід внаслідок застосованого запобіжного заходу, колегій суддів враховує, що слідчим суддею застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце мешкання у період часу з 19 години 00 хвилин до 09 години 00 хвилин наступного дня за виключенням робочих днів, встановлених ОСОБА_7 відповідно до його трудового графіку у КП з технічної інвентаризації БМР в Запорізькій області, тобто застосований захід є пропорційним меті його застосування і не є надмірним тягарем для підозрюваного.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 937/2351/20