Справа № 143/1057/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м.Погребище

Слідчий суддя Погребищенського районного суду Вінницької області ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про роз`яснення ухвали слідчого
судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 11.09.2020 року, -

Встановив:
16.09.2020 року до слідчого судді звернувся захисник ОСОБА_6 із заявою, в якій просить роз`яснити ухвалу слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 11.09.2020 року щодо наступного:
-чи означає покладений на ОСОБА_5 обов`язок згідно ухвали слідчого судді від 11.09.2020 року обмеження у залишенні меж домоволодіння за місцем свого проживання - АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-чи повинен ОСОБА_5 отримувати дозвіл від слідчого, прокурора або суду для відвідування магазину, аптеки, лікарні, прогулянок в межах м. Погребище Вінницької області або забезпечення себе іншими життєво необхідними потребами у населеному пункті м.Погребище, Вінницької області.
В обґрунтування заяви посилається на те, що 11.09.2020 року слідчим суддею Погребищенського районного суду Вінницької області розглянуто клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 .

Проте, зміст ухвали і перелік обов`язків не є зрозумілий з точки зору його виконання.
Так, ухвалою слідчого судді покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язок не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з місця свого проживання: АДРЕСА_1 .
При цьому згідно із п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України суд може покласти на підозрюваного або обвинуваченого обов`язок - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
З огляду на викладене виникає питання щодо можливості виходу підозрюваним за межі будинку, в якому він зареєстрований, що потребує відповідного роз`яснення змісту ухвали слідчого судді в порядку ст. 380 КПК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав заяву та викладені у ній доводи, просить її задовольнити. Також звернув увагу слідчого судді на ту обставину, що у підозрюваного ОСОБА_5 виявлено ряд хронічних захворювань, що потребує відвідування ним закладів охорони здоров`я.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав заяву захисника, просить її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 не заперечують проти задоволення заяви.
Розглянувши заяву та дослідивши матеріали судового провадження, слідчий суддя виходить із наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду, за виключенням рішення слідчого судді апеляційного суду ухваленого в порядку, передбаченому главою 21 КПК України, є незрозумілим, суд, слідчий суддя, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Такий правовий висновок сформульований в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.11.2019 року у справі №367/3068/17.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 11.09.2020 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Водночас, встановлено підозрюваному ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та покладено на нього у разі внесення застави ряд обов`язків, зокрема не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця постійного проживання ( АДРЕСА_1 ).
Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Логічно-лінгвістичне тлумачення поняття «місце проживання», вжитого в ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», свідчить про те, що законодавець ототожнює місце проживання фізичної особи не лише з конкретним житлом, в якому особа проживає, як-то житловий будинок, квартира, кімната в гуртожитку тощо, а й з адміністративно-територіальною одиницею (населеним пунктом), на території якої розташоване таке житло.
Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
За змістом ч.5 ст.194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Системний аналіз наведених положень кримінального процесуального законодавства у взаємозв`язку із визначенням поняття «місце проживання фізичної особи», дає підстави для висновку, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, та зобов`язує підозрюваного виконувати один або кілька обов`язків з передбачених статтею 194 цього Кодексу, зокрема, не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця постійного проживання, яким в розумінні чинного законодавства є адміністративно-територіальна одиниця (населений пункт), на території якої знаходиться житло, де він зареєстрований, проживає чи перебуває.
Разом із цим, в силу приписів ч.2 ст.1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
За змістом ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист людини та основних свобод, який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та Першого протоколу до неї, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Статтею 33 Конституції України закріплено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі ст.12 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування обмежується щодо осіб, до яких відповідно до процесуального законодавства застосовано запобіжні заходи, пов`язані з обмеженням або позбавленням волі.
В ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Сукупний правовий аналіз наведених норм дозволяє стверджувати, що встановлений чинним кримінальним процесуальним законодавством обов`язок підозрюваного, обвинуваченого не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в світлі положень Конвенції про захист людини та основних свобод та принципу верховенства права, слід розуміти таким чином, що його виконання підозрюваним, обвинуваченим не має бути для нього занадто надмірним та створювати суттєві, істотні та непереборні перешкоди для реалізації його прав та свобод людини, в тому числі щодо права на свободу пересування для забезпечення своїх життєво необхідних потреб.
При цьому, надаючи оцінку поважності причин невиконання чи неналежного виконання підозрюваним, обвинуваченим такого обов`язку, слід виходити із наявності в діях такої особи винної умисної поведінки, спрямованої саме на порушення такого процесуального обов`язку.
В той же час, залишення підозрюваним меж домоволодіння за вказаним місцем його постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду для відвідування магазину, аптеки, лікарні, прогулянок в межах міста Погребище або забезпечення себе іншими життєво необхідними потребами у населеному пункті, не може розцінювати як порушення ним покладеного на нього процесуального обов`язку не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця постійного проживання.
Більше того, існування такого обмеження для підозрюваного призведе до порушення його конституційного права на свободу пересування без наявності для того достатніх законних підстав та не відповідатиме правовій природі обов`язків підозрюваного, обумовлених ст.ст.42, 194 КПК України.
З огляду на викладене слідчий суддя, ураховуючи обумовлений ст.26 КПК України принцип диспозитивності кримінального судочинства, вважає за необхідне роз`яснити ухвалу слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 11.09.2020 року щодо порядку її виконання в частині покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з місця свого проживання: АДРЕСА_1 , в межах заяви про роз`яснення судового рішення.
Керуючись ст. ст. 369, 372, 380 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвалив:

Заяву захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,- задовольнити.
Роз`яснити, що покладений на підозрюваного ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 11.09.2020 року обов`язок не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця постійного проживання ( АДРЕСА_1 ) не обмежує його у залишенні меж домоволодіння за вказаним місцем його постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду для відвідування магазину, аптеки, лікарні, прогулянок в межах міста Погребище або забезпечення себе іншими життєво необхідними потребами у населеному пункті - місто Погребище Вінницької області.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя