Дата документу 27.11.2020 Справа № 554/9394/20
УХВАЛА
іменем України
27 листопада 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 20 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження №0000970 від 15 жовтня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

07 жовтня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, у якій просить винести ухвалу, якою скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, про закриття кримінального провадження №0000970 від 15 жовтня 2019 року, зобов`язати внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вчинити певні дії для об`єктивного розслідування, відібрати у заявника більш детальні свідчення та провести всі дії, котрі визначені процесуальними нормами.

В обґрунтування скарги посилається на ті обставини, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебувають кримінальні провадження №0000970-№0000973, які були розпочаті на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 30 вересня 2019 року у справі №554/7922/19, якою зобов`язано ТУ ДБР у м.Полтаві внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, викладені у заяві від 01.07.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.373, ч.2 ст.374 КК України. Вищевказані кримінальні провадження об`єднані під єдиним №0000970.

Також заявнику стало відомо про те, що 20 лютого 2020 року дане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України, при цьому відповідне рішення слідчим на адресу заявника не надсилались.

Із вказаною постановою заявник не згоден, вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою і такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не вжито заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. При проведенні досудового розслідування слідчим не було дотримано вказаних вимог, а тому винесена постанова є передчасною та не відповідає ст.56 Конституції України та нормам КПК України.

Зокрема, слідчий, який проводив досудове розслідування, без допиту заявника, без перевірки його доводів, без встановлення осіб, які можливо причетні до вказаних кримінальних правопорушень, без витребування доказів, не були виконанні вимоги КПК України. Крім того, стверджувати про відсутність складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.373, ч.2 ст.374 КК України без допиту всіх осіб причетних до даної події, на переконання заявника, не відповідає положенням ч.2 ст.9 КПК України. Також слідчим належним чином не перевірені доводи, викладені у заяві ОСОБА_3 , тобто допущена неповнота у з`ясуванні обставин, що мають значення для кримінального провадження. До того ж, слідчим не витребувано жодного доказу по справі. Викладене у сукупності, на думку заявника свідчить про суттєву неповноту досудового розслідування у кримінальному провадженні та передчасність прийняття слідчим постанови про його закриття.

Слідчим не було проведено жодної слідчої дії та не надана відповідна правова оцінка з посиланням на докази, у тому числі не було направлено уповноважену особу до заявника у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для відібрання офіційних свідчень під протокол допиту. Вказане свідчить про формальне відношення слідчого до перевірки доводів, зазначених у заяві, що потягло порушення його процесуальних прав. Крім того, слідчий не виніс постанову про визнання заявника потерпілим від кримінальних правопорушень, не вручив відповідну пам`ятку про права та обов`язки потерпілого та не надав інші прийняті рішення заявнику.

Крім того, просить не вважати пропущеним строк на оскарження постанови слідчого, оскільки оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження заявнику не направлено.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 звернувся за судовим захистом.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції преставник заявника заявник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. На адресу суду надано матеріали кримінального провадження №0000970 (а.с.86).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з положеннями статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального провадження; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 15 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000970 про кримінальні правопорушення за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.374, ч.1 ст.366, ч.1 ст.373, ч.3 ст.365 КК України та згідно витягу зазначені, зокрема, дані про те, що 03.10.2019 року до ТУ ДБР у м.Полтаві надійшла ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 30.09.2019 року у справі №554/7922/19, якою зобов`язано внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, викладені у заяві ОСОБА_3 від 01.07.2019 року щодо грубого порушення права обвинуваченого на захист, вчинене слідчим прокуратури Сумської області за попередньою змовою з адвокатом ОСОБА_6 під час розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_3 в 2006 році, що призвело до засудження невинної у вчиненні кримінального правопорушення особи; щодо складання завідомо неправдивого протоколу, внесення до протоколу завідомо неправдивих відомостей слідчим прокуратури Сумської області під час розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_3 в 2006 році; щодо примушування давати показання при допиті шляхом незаконних дій з боку слідчого прокуратури Сумської області під час розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_3 в 2006 році, що спричинило тяжкі наслідки; щодо перевищення влади слідчим прокуратури Сумської області під час розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_3 в 2006 році, що спричинило тяжкі наслідки (арк.крим.провадж.1, 12, 23, 34, 38, 47-49).

Постановою прокурора від 20 грудня 2019 року матеріали кримінальних проваджень №0000970, №0000971, №0000972, №0000973 об`єднано в одне провадження, якому присвоєно №0000970, відповідні відомості внесено до ЄРДР (арк.крим.провадж.58-59).

Як слідує із заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01 липня 2019 року, заявник ОСОБА_3 повідомляв про те, що 01.08.2006 року до ІТТ Сумського МВ УМВС в Сумській області з`явився слідчий прокуратури Сумської області ОСОБА_7 та без присутності адвоката пред`явив йому обвинувачення за ч.2 ст.115 КК України, тоді як участь адвоката була обов`язковою відповідно до ч.4 ст.45 КПК України (1960 року). ОСОБА_3 зазначає, що після цього слідчий дістав вже надрукований протокол допиту та погрожуючи фізичною розправою, змусив його підписати даний протокол допиту, якого насправді не проводив, при цьому в протоколі допиту вже містився підпис адвоката ОСОБА_6 02 грудня 2006 року до ІТТ з`явився слідчий ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 та почали вмовляти ОСОБА_3 щоб він підписав протокол допиту, якого не було, та вони надрукували раніше й принесли з собою минулою датою від 01.12.2006 року. Адвокат повідомив що це потрібно для того, щоб справи якнайшвидше потрапила до суду, а там вона «розвалиться» за відсутності доказів його вини. Також вони вмовили підписати протокол пред`явлення обвинувачення за ч.2 ст.115 КК України від 01.12.2006 року. Випискою з журналу реєстрації ІТТ Сумського МВ УМВС в Сумській області за відповідні дати підтверджуються відвідування ОСОБА_3 01.08.2016 року слідчим, 02.12.2006 року слідчим разом із адвокатом, а 01.12.2006 року його ніхто не відвідував. Пономарьов вважає, що слідчий ОСОБА_7 , бажаючи позбавити його права на захист та фальсифікувати протоколи допитів та протоколи пред`явлення обвинувачення від 01.08.2006 року та 01.12.2006 року, вступив у злочинну змову з адвокатом ОСОБА_6 та в їх діях наявні ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.ст.365, 366, 373, 374 КК України (арк.крим.провадж.41, 42).

Постановою слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 20 лютого 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000970 від 15 жовтня 2019 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.374, ч.1 ст.366, ч.1 ст.373, ч.3 ст.365 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (арк.крим.провадж. 75-78).

Вказану постанову про закриття кримінального провадження заявником на час розгляду цієї скарги не отримано, чого не було спростовано слідчим, доказів протилежного суду не представлено, натомість, у матеріалах провадження наявні лише відомості про направлення копії оскаржуваної постанови адвокату ОСОБА_4 на його запит (арк.крим.провадж.83). Указані обставини не є перешкодою для оскарження ОСОБА_3 постанови слідчого в порядку ст.303 КПК України, а тому з урахуванням встановлених кримінальним процесуальним законом гарантій оскарження процесуальних рішень та з метою усунення перешкод для правового захисту особи є достатні підстави вважати, що скаргу подано у строки, передбачені ч.1 ст.304 КПК України, і дана скарга підлягає розгляду по суті.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим на порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, не у повній мірі дотримано вищевказаних вимог процесуального закону та передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Так, із постанови від 20 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження №0000970 слідує, що за результатами проведення досудового розслідування обставини, викладені в заяві ОСОБА_3 від 01.07.2019 року, не знайшли свого фактичного підтвердження. Тому слідчий дійшов до висновку про відсутність складу зазначених кримінальних правопорушень.

В обґрунтування мотивів прийняття вказаної постанови слідчий послався лише на пояснення допитаного як свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що у 2006 році він, перебуваючи на посаді слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Сумської області, проводив досудове розслідування у кримінальній справі №06610022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.115 ч.2 п.6, 13, 187 ч.4, 187 ч.3, 121 ч.1, 185 ч.3, 357 ч.3, 122 ч.1, 190 ч.2 КК України. Обвинувальний висновок у цій кримінальній справі був складений 09.12.2006 року. Кримінальна справа разом з обвинувальним висновком 11.12.2006 року направлена для розгляду по суті до Апеляційного суду Сумської області. Свідок зазначив, що під час досудового слідства у згаданій справі він не порушував процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_3 , діяв виключно у відповідності з вимогами чинного на той час процесуального законодавства та не допускав внесення будь-яких недостовірних відомостей до процесуальних документів , застосування заборонених методів досудового слідства, не примушував його давати показання та не порушував його права на захист і таким чином не спричиняв йому фізичну, моральну та майнову шкоду. Усі слідчі дії з ОСОБА_3 проводились виключно з участю захисника. На стадії досудового слідства від обвинуваченого ОСОБА_3 не надходили заяви чи скарги з приводу порушення його права на захист. За наслідками проведення слідчих дій були складені відповідні протоколи, підписані особисто обвинуваченим та його захисником. В жодному з них ОСОБА_3 не скаржився про порушення його процесуальних прав, у тому числі права на захист, або застосування недозволених методів слідства. Крім того, свідок пам`ятає, що більшість слідчих дій у цій кримінальній справі за участю обвинуваченого ОСОБА_3 проводились ним із застосуванням відеозапису, де обвинувачений добровільно розповідав та показував обставини вчинення ним злочинів. Також свідок категорично заперечує можливість внесення ним недостовірних відомостей до протоколів слідчих дій, проведених з обвинуваченим ОСОБА_3 . Усі звинувачення та скарги, викладені у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення були предметом судового розгляду. Апеляційним судом Сумської області та Верховним Судом України надана належна правова оцінка усім зібраним у справі доказам та складеним під час досудового слідства процесуальним документам, у тому числі протоколам допиту обвинуваченого, та порушення слідчим процесуального законодавства під час їх складання не встановлено. На його думку, такі необґрунтовані та надумані заявником звинувачення є лише спробою знайти будь-які підстави для перегляду вироку суду, яким ОСОБА_3 засуджений за вчинення ряду особливо тяжких насильницьких злочинів, вчинених з корисливих мотивів, до довічного позбавлення волі (арк.крим.провадж.66-71).

Також у постанові слідчим зазначено, що вирок відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні ним кримінальних правопорушень, винуватість у яких ним заперечується, набрав законної сили (арк.крим.провадж.77).

Вказані докази і стали основою для прийняття слідчим оскаржуваного рішення.

Отже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування, слідчим фактично у постанові лише викладено зміст показів одного допитаного свідка, але всупереч вимог процесуального закону не надана правова оцінка зібраним по справі доказам. Не встановлені інші обставини, на які посилається заявник, які необхідні для повного та об`єктивного розслідування.

Так, слідчим взагалі не допитано у кримінальному провадженні ОСОБА_3 з приводу обставин, які викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не перевірено всі вказані обставини та не надано їм відповідної оцінки у сукупності з іншими доказами, що виключає можливість об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення і позбавляє слідчого можливості прийняти правильне процесуальне рішення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, інші заходи для вчинення необхідних слідчих та процесуальних дій та застосування належної правової процедури, зокрема, щодо здійснення допиту можливих свідків описаних у заяві від 01.07.2019 року подій слідчим не вживались, та не було з`ясовано у ОСОБА_3 чи є у нього додаткові докази, не встановлено необхідності здійснення відповідних слідчих і процесуальних дій щодо обставин вчинення розслідуваного діяння тощо.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова була прийнята передчасно, оскільки слідчим під час прийняття рішення про закриття кримінального провадження не надано належної юридичної оцінки діям службових осіб під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000970, не перевірено належним чином доводи, викладені в заяві про кримінальні правопорушення, а відтак, не спростовано доводів заявника.

Відповідно до вимог ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого приймається у формі постанови. Постанова слідчого складається з обов`язкових частин, передбачених ч.5 ст.110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі «Шевченко проти України» розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Оцінюючи вказану постанову на предмет законності, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Їх сутність полягає у намаганні процесуальної особи розшукати і належним чином зафіксувати у відповідних процесуальних джерелах фактичні дані, що мають значення у кримінальному провадженні.

Зазначені вище недоліки постанови слідчого стосуються суті рішення та є істотними.

Отже, закриваючи кримінальне провадження, слідчим не дотримано вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження а тому, доводи особи, яка подала скаргу, є обґрунтованими.

Надаючи цим та іншим вказаним вище доказам оцінку в їх сукупності та взаємному зв`язку, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження передчасно, не дослідивши всіх обставин, не виконавши всіх необхідних дій для розслідування кримінального правопорушення, а також беручи до уваги, що існує ряд не з`ясованих обставин для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактів по кримінальному провадженню, на які вказує заявник, а відтак відсутні підстави вважати, що досудове розслідування проведене всебічно і повно, тому постанова слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 20 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження №0000970 від 15 жовтня 2019 року підлягає скасуванню.

Інші вимоги скарги, зокрема, щодо зобов`язання слідчого внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у зв`язку зі скасуванням постанови, вчинити певні дії для об`єктивного розслідування, відібрати у заявника більш детальні свідчення та провести всі дії, котрі визначені процесуальними нормами, є безпідставними, належать виключно до дискреційних повноважень слідчого, прокурора, та їх вирішення слідчим суддею не передбачено вимогами КПК України.

Положенням ч.3 ст.26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 22, 24, 91, 94, 110, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 20 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000970 від 15 жовтня 2019 року, та повернути матеріали кримінального провадження до органу досудового розслідування.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1