Провадження № 11-сс/4823/429/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника скаржника адвоката ОСОБА_9

слідчого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області та прокурора на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого Чернігівського відділу поліції ОСОБА_10 та накладено арешт на автомобіль марки «УАЗ 31519», номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, кузов НОМЕР_2 , котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.03.2017 р. належить Управлінню Державного агентства рибного господарства в м. Києві та Київській області, із забороною відчужувати та розпоряджатися цим майном. Слідчий суддя зазначив, що вказаний у клопотанні слідчого автомобіль «УАЗ 31519» є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення його зберігання та повного, об`єктивного і всебічного розслідування кримінального провадження на нього необхідно накласти арешт.

Не погодившись із рішенням суду, Управління Держрибагентства у м. Києві та Київській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт автомобіля, посилаючись на невідповідність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Апелянт вказує на відсутність підстав для накладення арешту на транспортний засіб і передчасність такого арешту. Зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що огляд місця події та складання протоколу огляду місця події відбулося з порушенням вимог КПК України. Зокрема, слідчий поліції не мав повноважень проводити будь-які слідчі дії у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_11 , який керував автомобілем, є працівником правоохоронного органу, а тому слідчі дії повинні були здійснювати працівники Державного бюро розслідувань. Крім того, вказує на порушення строків звернення з клопотанням про накладення арешту, так як майно було вилучене 13.11.2020р., а з клопотанням слідчий звернувся лише 17.11.2020 року. Також зазначає, що Управління Держрибагентства у м. Києві та Київській області є добросовісним набувачем та власником автомобіля марки «УАЗ 315195», а тому на дане майно не може бути накладено арешт.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого у повному обсязі, накласти арешт на автомобіль марки «УАЗ 31519», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить Управлінню Держрибагентства в м. Києві та Київській області, із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися належним їм майном. В обґрунтування скарги вказав, що належне забезпечення збереження автомобіля, як речового доказу, можливе лише за умови накладення на нього арешту із забороною користування та розпорядження ним власником або іншою особою, оскільки перебування даного транспортного засобу поза межами території спеціального майданчика може призвести до приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення даного речового доказу.

Заслухавши доповідь судді; представників Управління Держрибагентства в м. Києві та Київській області, які підтримали свою апеляційну скаргу, просили її задовольнити з наведених вище підстав, та відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора; представника скаржника, котрий підтримав апеляційну скаргу Управління Держрибагентства в м. Києві та Київській області; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги Управління Держрибагенства в м. Києві та Київській області та просив задовольнити його апеляційну скаргу; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, слідчим відділом Чернігівського відділу поліції проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0005796 від 13.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 248 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як убачається з матеріалів справи, автомобіль марки «УАЗ 31519», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , був вилучений 13 листопада 2020 року під час огляду місця події. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.03.2017 року, вказаний автомобіль належить юридичній особі - Управлінню Держрибагентства в м. Києві та Київській області.

13 листопада 2020 року постановою слідчого Чернігівського відділу поліції ОСОБА_10 вищевказаний транспортний засіб «УАЗ 31519», номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, був визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні №0005796 від 13.11.2020 року.

За таких підстав, з метою запобігання можливості приховування вказаного у клопотанні слідчого майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження та з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст.173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання Управління Держрибагентства в м. Києві та Київській області на відсутність підстав для накладення арешту на належний йому транспортний засіб, оскільки Управління є добросовісним набувачем та власником автомобіля, не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку арешт накладався на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому, згідно чинного кримінального процесуального законодавства, арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, за наявності відповідних підстав.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» також, зокрема, зазначила, що доведеність факту вчинення злочину та його характеру сама по собі є метою досудового розслідування.

Доводи апелянта щодо порушення слідчим строків звернення з клопотанням про накладення арешту на майно, згідно ст.171 КПК України, не ґрунтуються на законі, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, 13.11.2020 року (п`ятниця) під час огляду місця події було вилучено спірний транспортний засіб, а з клопотанням слідчий звернувся, як того вимагає ч.5 ст.171 КПК України, наступного робочого дня, яким був понеділок 16 листопада 2020 року, що підтверджується наявним на конверті відтиском штампу відділення зв`язку (а.с.п.14).

Отже, доводи власника майна про незаконність ухвали слідчого судді є непереконливими і не заслуговують на увагу, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Управління Держрибагентства в м. Києві та Київській області.

Посилання прокурора на те, що належне забезпечення збереження автомобіля, як речового доказу, можливе лише за умови накладення на нього арешту із забороною користування та розпорядження ним власником або іншою особою, є безпідставним.

Так, за змістом ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

А тому, враховуючи, що по відношенню до Управління Держрибагентства в м. Києві та Київській області обставини неправомірності володіння цим майном не встановлені, останнє є державною установою і добросовісним набувачем спірного транспортного засобу, необхідним буде накладення арешту у такий спосіб, який не призведе до наслідків, що суттєво позначаться на інтересах власника майна та інших осіб.

Отже, прокурором не наведено переконливих даних, які б вказували на необхідність накладення арешту на автомобіль марки «УАЗ 31519», що належить Управлінню Держрибагентства в м. Києві та Київській області, із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися належним їм майном.

Відтак, доводи прокурора не заслуговують на увагу, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його апеляційної скарги.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Управління Держрибагентства у м. Києві та Київській області, та прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2020 року про накладення арешту на автомобіль марки «УАЗ 31519», номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, кузов НОМЕР_2 , котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.03.2017 р., належить Управлінню Держрибагентства в м. Києві та Київській області - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4