Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

24 вересня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції із Волинським апеляційним судом, матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_4 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0000506 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 29 грудня 2017 року) про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась та проживає по АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, із повною загальною середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, несудимої, позбавленої батьківських прав відносно двох малолітніх дітей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок змінити, пом`якшивши їй призначене покарання шляхом застосування вимог статей 69, 75, 76 КК України.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачена, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації її дій, вважає вирок суду таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та її особі через суворість. Посилається на те, що вона щиро розкаялася у скоєному, змінила своє ставлення до скоєного злочину, стала на шлях виправлення, віруючою в Бога, має постійну неофіційну роботу, не зловживає після скоєного спиртними напоями, підтримує контакти із своїми дітьми, любить їх. Потерпіла сторона претензій до неї не має, вважає за необхідне призначити їй покарання без ізоляції від суспільства, дитина здорова, наслідків погіршення її стану здоров`я не наступило. Таким чином, уся негативна інформація про неї на час ухвалення вироку на даний час не відповідає дійсності, оскільки наступили кардинальні зміни в її житті. Також вважає, що суд не врахував її важке матеріальне становище на момент скоєння злочину через сімейні обставини - на той час чоловік перебував на заробітках за кордоном.

У своєму запереченні прокурор просить апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок щодо неї - без змін. Вважає, що обставини, на які посилається обвинувачена в своїй апеляційній скарзі, не є підставою для пом`якшення їй покарання чи звільнення від його відбування на підставі ст.ст.69, 75, 76 КК України. Звертає увагу, що одужання дитини є заслугою лікарів та обох бабусь дитини, а не ОСОБА_4 . Стверджує, що обвинувачену не можна вважати такою, що стала на шлях виправлення. Таким чином, покарання, призначене ОСОБА_4 , є законним, справедливим та відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

За вироком суду, 28 грудня 2017 року, в період з 16 години 20 хвилин по 21 годину 00 хвилин, ОСОБА_4 ,, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 , будучи матір`ю новонародженої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, неодноразово наносила дитині удари руками та невстановленим предметом по голові, обличчю та тілу.
Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_4 її новонароджена дочка ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №06 від 24 січня 2018 року, за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент їх заподіяння.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченої та її захисника, які кожен окремо, підтримали подану обвинуваченою апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, потерпілого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні, зазначеного у вироку кримінального правопорушення, ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.

Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України є вірною та в поданій обвинуваченою апеляційній скарзі не оспорюється.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі обвинуваченої порушується питання щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість, колегія суддів керуючись ст.404 КПК України не наводить доводи на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні поставленого їй у вину злочину та його кваліфікації.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість, колегія суддів вважає, що вони є достатньо обгрунтованими, законними і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Із вироку суду першої інстанції вбачається, що при обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, факт того, що обвинувачена вчинила тяжкий злочин, раніше не судима, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім цього, суд першої інстанції на момент постановлення вироку взяв до уваги те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнала, щиро розкаялася, була вагітною, разом з тим спосіб її життя, сімейний та майновий стан обвинуваченої, яка була незаміжньою, ніде не працювала та суспільно-корисною працею не займалась, те, що остання мала постійне місце реєстрації та проживання, за яким зарекомендувала себе негативно, страждала алкогольною залежністю, розглядалася на виконкомі сільської ради щодо неналежного виконання батьківських обов`язків і судом позбавлена батьківських прав відносно обох дітей.

Пунктами другим та третім ч.1 ст.65 КК України встановлено, що суд призначає покарання за вчинений особою злочин у відповідності до Загальної частини КК України та, з урахуванням ступеня тяжкості, вчиненого особою злочину та обставин, які пом`якшують та обтяжують призначене їй покарання, у разі визнання судом її винною.

З приводу призначення покарання особі за вчинений злочин, Пленум Верховного Суду України у постанові №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ) надав відповідні роз`яснення, згідно яких, при визначенні ступеня тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення обвинуваченою особою (форми вини, мотивів, способу, стадій тощо), досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати також його вік, стан здоров`я, поведінку, минуле (зокрема наявність не знятих чи непогашених судимостей), склад сім`ї, матеріальний стан тощо.

Як встановлено судом апеляційної інстанції на момент апеляційного розгляду, ОСОБА_4 раніше не судима, за місце проживання характеризується позитивно (на підтвердження чого обвинувачена надала до суду відповідні характеристики з місця проживання та від настоятеля храму святого архистратига Михаїла ПЦУ, що в селі Мирне Горохівського району), на диспансерному обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, потерпілий претензій будь-якого характеру до обвинуваченої не має, має постійне місце роботи, а також обвинувачена звернулась до Служби у справах дітей Горохівської РДА у Волинській області із заявою про вивчення питання про повернення батьківських прав.

Також в суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що в момент вчинення злочину щодо малолітньої дитини перебувала і в стресовому стані, оскільки на час пологів батько дитини перебував на заробітках в Польщі, її станом та станом дитини не цікавився, повернувся в Україну через три місяці після народження дитини і з коханкою. Дані обставини серйозно вплинули на її психічний стан. Зазначене підтвердив також потерпілий батько дитини. До того ж, як видно з ксерокопії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_9 (батько дитини) та ОСОБА_4 21.01.2019 р. уклали шлюб і ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_12 .

При розгляді апеляційної скарги прокурор не змогла спростувати зазначені доводи обвинуваченої та зміст поданих нею додаткових документів.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, доводять позитивну зміну життя обвинуваченої, а тому їх слід визнати такими, що пом`якшують покарання і надають право призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України та звільнити обвинувачену від його відбування з випробуванням та встановленням іспитового строку, що є наслідком для часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченої.

У відповідності до вимог ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: 1) пом`якшення призначеного покарання, якшо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; 2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; 3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якшо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За таких, встановлених у судовому засіданні апеляційного суду обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_4 підлягає до задоволення частково, а вирок Горохівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року відносно ОСОБА_4 зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0000506 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 29 грудня 2017 року) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України змінити.

Вважати ОСОБА_4 засудженою за ч.1 ст.121 КК України до покарання визначеного судом першої інстанції - 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.76 КК України покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3