ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1830/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 639/5289/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : оскарження повідомлення про підозру

УХВАЛА
11 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
захисника - адвоката ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_8 посилається на необґрунтованість підозри, у зв`язку з тим, що в її основу покладені докази, що є недопустимими. Вважає, що в основу покладені твердження слідчого про те, що ОСОБА_8 був засновником ТОВ «КЕДР-2014» на 99% та вступив в злочинну змову з директором КП «Харківжилбуд», що вважає безпідставними припущеннями, оскільки директором вказаного товариства є ОСОБА_9 , з часткою в уставному фонді 51,5%, а ОСОБА_8 має 48,5% , що вказує на безпідставність та необґрунтованість повідомленої підозри. Також вказав, що в повідомленні про підозру відсутня правова кваліфікація дій ОСОБА_10 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 191 КК України та не зазначено, яким чином зловживаючи своїм службовим становищем, вони привласнили та розтратили кошти, не зазначено форми умислу, мотивів злочину та ознак, за якими ОСОБА_8 віднесено до категорії службових осіб відповідно до займаної ним посади і його службових обов`язків. Крім того підозрюваний ОСОБА_8 посилається на невідповідність вимогам закону обрання органу досудового розслідування саме СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, оскільки адреса, за якою здійснює свою діяльність КП «Харківжилбуд» знаходиться на території Основ`янського району.Вищевказані обставини вважає такими, що свідчать про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри. Також зазначив, що судом під час судового розгляду не були допитані перелічені свідки, не був оголошений зміст протоколів допиту свідків та не досліджені і оголошені висновки перелічених експерти, що також, на думку підозрюваного, свідчить про необґрунтованість підозри.
Заслухавши суддю доповідача, захисника підозрюваного, який підтримав апеляційні скарги і просив їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
25 серпня 2020 року захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру від 17.07.2019 року та повідомлення про зміну підозри від 13.01.2020 року ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 191 КК України, в якій посилався на необґрунтованість та незаконність повідомленої підозри, з підстав невірної кваліфікації дій підозрюваного та недопустимості доказів, взятих за її основу, у зв`язку з чимпросив скасувати вказані повідомлення про підозру від 17.07.2019 року та повідомлення про зміну підозри від 13.01.2020 року ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 191 КК України, виключивши відповідні відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_8 з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.
Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою в учиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.
Згідно п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно відповідати зазначеним в ній вимогам.
Обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів учинення особою кримінального правопорушення.
Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.
Вручається письмове повідомлення про підозру, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор у відповідності до вимог ч. 1 ст. 279 КПК України, зобов`язані виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Дотримуючись та застосовуючи таку практику ЄСПЛ, колегія суддів дійшла висновку, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_8 підозри від 17.07.2019 року та повідомлення про зміну підозри від 13.01.2020 року у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 191 КК України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Як вбачається із повідомлення про підозру від 17.07.2019 року та повідомлення про зміну підозри від 13.01.2020 року в них вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, внаслідок чого підозра може бути змінена. Процедура повідомлення ОСОБА_8 про підозру виконана слідчим відповідно до вимогчинного законодавства.
Доводи апеляційних скарг ОСОБА_8 та його захисника, якими вони обґрунтовують необхідність задоволення їх апеляційних скарг, а саме щодо необґрунтованості підозри, ґрунтуються на відомостях, які стосуються оцінки доказів, отриманих під час досудового розслідування, з точки зору їх процесуальної допустимості та належності або достатності. З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з такими доводами, оскільки з процесуальної точки зору необґрунтованість підозри не може підмінюватись питаннями обґрунтованості обвинувачення. Вказані питання щодо оцінки доказів, зібраних сторонами у разі, якщо прокурор та слідчий дійдуть переконання про необхідність складання обвинувального акту, підлягають процесуальному розгляду в порядку, передбаченому ст.ст. 318-378 КПК України.
Отже, на цьому етапі досудового розслідування колегія суддів позбавлена процесуальної можливості вирішити зазначені питання, виходячи зі змісту доводів наданих апеляційних скарг.
Доводи апеляційних скарг підозрюваного та його захисника з приводу визнання недопустимим доказів, на яких ґрунтується підозра, є передчасними. Підозра є процесуальним рішенням, яке складається і повідомляється слідчим чи прокурором з урахуванням обставин, які автор вважає встановленими. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, внаслідок чого підозра може бути змінена в будь-який спосіб. Оцінка доказів стосовно їх допустимості на цьому етапі досудового розслідування судом не вирішується. Вказані питання повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, в разі направлення обвинувального акту прокурором, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Відповідно до статті 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, а тому сукупність інших зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду і не дає підстав для скасування підозри.
Отже, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновків ухвали слідчого судді, щодо відмови у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки вони є обґрунтованими та вмотивованими і відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 серпня 2020 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 не вбачає.
Керуючись ст.ст. 111,135, 138, 277, 278, 279, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження підозрюваним ОСОБА_8 та його захисником адвокатом ОСОБА_7 поважними та поновити їм строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 серпня 2020 року.
Апеляційні скарги ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 серпня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, але в частині поновлення строку на апеляційне оскарження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді