У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.08.2020 Справа №607/13506/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення в суді управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000411, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

встановив:
Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000411 від 31.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України звернулась до слідчого судді із клопотанням погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення в суді управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 .

В обґрунтуванні клопотання зазначено наступне: «СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000411 від 31.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі в ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання, носіння та збут вогнепальної зброї.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в невстановленому досудовим розслідування місці та часі, всупереч вимогам Інструкції "Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", що затверджена наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, без передбаченого законом дозволу незаконно придбав у невстановленої особи короткоствольну нарізну вогнепальну зброю, а саме: пістолет взірця 1930/33 рр. конструкції Токарєва із серійним номером на стволі «АО 411», виробництва Тульського збройового заводу, калібру 7,62 мм., який придатний для стрільби із патронами до нього.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , перебуваючи в невстановленому досудовим розслідування місці та часі, діючи з прямим умислом, всупереч вимогам Інструкції "Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", що затверджена наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року без відповідного дозволу переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , придбану ним у невстановленої особи вогнепальну зброю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , з метою збуту всупереч вимогам Інструкції "Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", що затверджена наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року без відповідного дозволу здійснював незаконне зберігання за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 короткоствольної нарізної вогнепальної зброї, а саме: пістолет взірця 1930/33 рр. конструкції Токарєва із серійним номером на стволі «АО 411», виробництва Тульського збройового заводу, калібру 7,62 мм. який придатний для стрільби із патронами до нього.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , 14.08.2020 близько 15 год. 10 хв., діючи з прямим умислом, всупереч вимогам Інструкції "Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", що затверджена наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій проти громадської безпеки, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді створення сприятливих умов для вчинення злочинів із використанням зброї, перемістив з метою збуту та збув у м. Чортків, неподалік АЗС «Автотехсервіс» по вул. Копичинецькій, короткоствольну нарізну вогнепальну зброю, пістолет взірця 1930/33 рр. конструкції Токарєва із серійним номером на стволі «АО 411», виробництва Тульського збройового заводу, калібру 7,62 мм. який придатний для стрільби із патронами до нього ОСОБА_7 (анкетні дані змінено), за що отримав від нього кошти в сумі 19 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме у незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

14 серпня 2020 року в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

15 серпня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чортків, Тернопільської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- рапортом начальника сектора УКР ГУНП в Тернопільській області про виявлення кримінального правопорушення від 30.07.2020;

- заявою ОСОБА_7 (анкетні данні змінено) від 13.08.2020 року;

- показаннями свідка ОСОБА_7 (анкетні данні змінено) від 14.08.2020;

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 14.08.2020;

- протоколом огляду місця події від 14.08.2020, де виявлено грошові кошти отримані за збут вогнепальної зброї та патрони;

- протоколом обушку від 14.08.2020 автомобіля підозрюваного ОСОБА_4 , де виявлено таблетки із написом «Subutex»;

- протоколом обушку від 14.08.2020 помешкання ОСОБА_4 , а саме квартири по АДРЕСА_1 , де виявлено патрони та речовини схожі на наркотичні;

- висновком експерта №3/4-262/20 судової балістичної експертизи згідно якого пістолет який збув ОСОБА_4 є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, пістолет взірця 1930/33 рр. конструкції Токарєва із серійним номером на стволі «АО 411», виробництва Тульського збройового заводу, калібру 7,62 мм. Даний пістолет придатний для стрільби;

- іншими матеріалами досудового розслідування.

Органом досудового розслідування зібрано, перевірено і оцінено достатньо доказів, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. Вказані докази є вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставини або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обгрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Наведене у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обгрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994р., «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року»), факти які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи винесення обвинувального вироку. Достатньо щоб вони могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення належної його поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

п. 1 ст. 177 КПК України, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин у вигляді позбавлення волі до 7 років. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності.

У разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також, у ОСОБА_4 наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що дає йому можливість у будь-який момент покинути територію України та таким чином ухилитись від слідства та суду. Окрім цього, батьки ОСОБА_4 на даний час перебувають за кордоном в Італії.

п. 2 ст. 177 КПК України, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На даний час органом досудового розслідування проведено тільки ряд першочергових слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню. Наявні дані кримінального провадження вказує на те, що до злочинної діяльності ОСОБА_4 можуть бути причетні інші не встановленні особи. У зв`язку із цим органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) заходи, спрямовані на встановлення місце знаходження причетних до вчинення даного злочину осіб та вилучення речових доказів. Однак, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які можуть являтись у кримінальному проваджені речовими доказами та маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань визначених ст.2 КПК України.

п. 3 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 а від так останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Також, ОСОБА_4 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на свідка у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як вказані вище свідки, інші свідки пригоди чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

п. 4 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершення досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину.

Окрім цього, необхідно провести комплекс слідчо-розшукових дій, спрямованих на отримання доказів вчинення ОСОБА_4 , спільно із іншими особами інших злочинів, встановлення цих осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальність за вчиненні діяння. Про те, ОСОБА_4 , знаючи осіб, які причетні до його злочинної діяльності, може вживати будь-яких заходів, спрямованих на унеможливлення встановлення їх органом досудового розслідування, впливати на них з метою ухилення ними від органу досудового розслідування та суду, ненадання ними показів чи надання показів в його користь тощо.

п. 5 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У ОСОБА_4 на утриманні особи не перебувають, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, проживає сам.

Він не працює, немає постійного законного заробітку та джерел доходу, і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

Вищевказане в цілому свідчить про те, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженні, а також продовжувати вчиняти інші злочини.

Орган досудового розслідування вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому оцінюється суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнається за реальну небезпеку можливість його ухилення від слідства та правосуддя у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Підстави для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні, тому що він притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, та на даний час в Чортківському суді перебуває на розгляді обвинувальний акт про обвинувачення останнього за ч.1 ст.263 КК України, а також встановлено обставини, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки підозрюваного і виконання ним своїх обов`язків.

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою.

Із урахуванням здобутих в ході досудового розслідування даних, особи підозрюваного, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та виконання ним процесуальних рішень.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Окрім того, враховуючи те, що відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України - слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків, передбачених цим кодексом.

Однак, враховуючи наявні ризики, тяжкість злочину, санкцію, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу підозрюваного, його соціальний та економічний стан, застава у межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.

Тому вважаємо, що розмір застави який забезпечить його належну поведінку та буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК, повинен становити 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 630 600 гривень.

У випадку задоволення клопотання, внесення застави, визначеної судом, ОСОБА_4 буде рахуватися підозрюваним, стосовно якого обрано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень, запобігання можливому переховуванню підозрюваного (обвинуваченого) від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на ОСОБА_4 , необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення досудового розслідування, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура».

Прокурор ОСОБА_3 пояснила, що клопотання підтримує повністю та просить задовольнити, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, крім цього існування декількох ризиків в сукупності вказує на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не в змозі забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Захисник ОСОБА_5 пояснила, що доцільно застосувати домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 , пояснив, вину визнає, однак із доводами клопотання не погоджується.

Заслухавши доводи сторін, ознайомившись із клопотання сторони обвинувачення із додатками, - матеріалами, якими обґрунтовується необхідність у застосуванні запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ч.1 ст. 94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку слідчого судді стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- рапортом начальника сектора УКР ГУНП в Тернопільській області про виявлення кримінального правопорушення від 30.07.2020;

- заявою ОСОБА_7 (анкетні данні змінено) від 13.08.2020 року;

- показаннями свідка ОСОБА_7 (анкетні данні змінено) від 14.08.2020;

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 14.08.2020;

- протоколом огляду місця події від 14.08.2020, де виявлено грошові кошти отримані за збут вогнепальної зброї та патрони;

- протоколом обушку від 14.08.2020 автомобіля підозрюваного ОСОБА_4 , де виявлено таблетки із написом «Subutex»;

- протоколом обушку від 14.08.2020 помешкання ОСОБА_4 , а саме квартири по АДРЕСА_1 , де виявлено патрони та речовини схожі на наркотичні;

- висновком експерта №3/4-262/20 судової балістичної експертизи згідно якого пістолет який збув ОСОБА_4 є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, пістолет взірця 1930/33 рр. конструкції Токарєва із серійним номером на стволі «АО 411», виробництва Тульського збройового заводу, калібру 7,62 мм. Даний пістолет придатний для стрільби.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставини або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обгрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Наведене у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обгрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також на думку слідчого судді стороною обвинувачення доведено обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин у вигляді позбавлення волі до 7 років. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності.

У разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також, у ОСОБА_4 наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що дає йому можливість у будь-який момент покинути територію України та таким чином ухилитись від слідства та суду. Окрім цього, батьки ОСОБА_4 на даний час перебувають за кордоном в Італії.

п. 2 ст. 177 КПК України, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На даний час органом досудового розслідування проведено тільки ряд першочергових слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню. Наявні дані кримінального провадження вказує на те, що до злочинної діяльності ОСОБА_4 можуть бути причетні інші не встановленні особи. У зв`язку із цим органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) заходи, спрямовані на встановлення місце знаходження причетних до вчинення даного злочину осіб та вилучення речових доказів. Однак, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які можуть являтись у кримінальному проваджені речовими доказами та маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань визначених ст.2 КПК України.

п. 3 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 а від так останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Також, ОСОБА_4 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на свідка у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як вказані вище свідки, інші свідки пригоди чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

п. 4 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершення досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину.

Окрім цього, необхідно провести комплекс слідчо-розшукових дій, спрямованих на отримання доказів вчинення ОСОБА_4 , спільно із іншими особами інших злочинів, встановлення цих осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальність за вчиненні діяння. Про те, ОСОБА_4 , знаючи осіб, які причетні до його злочинної діяльності, може вживати будь-яких заходів, спрямованих на унеможливлення встановлення їх органом досудового розслідування, впливати на них з метою ухилення ними від органу досудового розслідування та суду, ненадання ними показів чи надання показів в його користь тощо.

п. 5 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У ОСОБА_4 на утриманні особи не перебувають, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, проживає сам.

Він не працює, немає постійного законного заробітку та джерел доходу, і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Стороною обвинувачення доведено, що наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки підозрюваного і виконання ним своїх обов`язків.

Крім цього при обрані запобіжного заходу слідчий суддя вважає за доцільне врахувати, що в ОСОБА_4 на утриманні особи не перебувають, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, проживає сам.

Він не працює, немає постійного законного заробітку та джерел доходу, і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

Згідно з частиною першою статті 183 Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що пояснення сторони захисту спростовуються матеріалами, які додано до клопотання і доводами сторони обвинувачення про існування ризиків.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи ОСОБА_4 стану здоров`я, майнового стану, інкримінованого правопорушення, соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність засновування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З огляду на вищевикладені обставини, із врахуванням особи підозрюваного та обставин кримінального правопорушення, вважаю за доцільне визначити заставу в розмірі достатньому для гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та такою, що не буде завідомо непомірною для нього. Із врахуванням усіх обставин на думку слідчого судді саме застава у розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105100 (сто п`ять тисяч сто) гривень. відповідатиме вимогам ч.4 ст. 183.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 2, 22, 28, 94, 177, 178, 183, 309 КПК України слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовільнити.

ОСОБА_4 обрати та застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк два місяці до 13 жовтня 2020 року, який обчислювати з моменту фактичного затримання 14 серпня 2020 року 15 год. 16 хв.

ОСОБА_4 визначити заставу в розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105100 (сто п`ять тисяч сто) гривень.

Після внесення застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти і з цього часу на нього покласти обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю, на строк до 13 жовтня 2020 року.

ОСОБА_4 роз`яснити, що у випадку не виконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, строк дії ухвали закінчується 13 жовтня 2020 року в 15 год. 16 хв.

Копію ухвали негайно вручити сторонам та надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копі

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1