Справа № 182/4498/20
Провадження № 1-кп/0182/1051/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.08.2020 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні у м. Нікополі в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2020 за № 0001503 по обвинуваченню
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Находка, Приморського краю РФ, громадянина України, із вищою освітою, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, на утриманні нікого не має, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.
25 травня 2020 року приблизно о 10 год. 20 хв. ОСОБА_2 знаходився біля скверу навпроти будинку № 24 по пр. Трубників в м. Нікополі Дніпропетровської області, де зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_3 , який у ході розмови з ОСОБА_2 показав йому свій мобільний телефон «Samsung Galaxy 6». Після чого у ОСОБА_2 виник умисел на заволодіння вказаним мобільним телефоном ОСОБА_3 шляхом зловживання довірою.
Так, у цей самий час, перебуваючи в тому самому місці, ОСОБА_2 , маючи умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_3 та бажаючи їх настання, з метою власного незаконного збагачення, керуючись корисливими мотивами, користуючись довірливими відносинами з потерпілим, які ґрунтувались на їх попередньому знайомстві, тобто зловживаючи довірою, звернувся до ОСОБА_3 з проханням надати йому мобільний телефон «Samsung Galaxy 6» для подальшої передачі для проведення ремонтних робіт у приміщенні магазину «Сонет», що знаходиться по пр. Трубників, 23 в м. Нікополі Дніпропетровської області, при цьому не маючи наміру повертати мобільний телефон потерпілому. У свою чергу ОСОБА_3 , довіряючи ОСОБА_2 , будучи впевненим у щирості намірів останнього та у поверненні власного майна, передав свій мобільний телефон «Samsung Galaxy 6» ОСОБА_2 , який у свою чергу передав вказаний мобільний телефон до магазину «Сонет». У свою чергу ОСОБА_2 , добровільно отримавши від потерпілого майно та не маючи наміру його повертати, в наступному самостійно забрав мобільний телефон «Samsung Galaxy 6» з магазину «Сонет».
У подальшому ОСОБА_2 мобільний телефон «Samsung Galaxy 6» ОСОБА_3 не повернув, згідно домовленості з потерпілим, а розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №255 від 24.07.2020, матеріальної шкоди на суму 1 600 гривень.
Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Ухвалою суду від 07.08.2020 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2020 за № 0001503 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
В направленому обвинувальному акті прокурором ОСОБА_4 викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні (а.с.8-9). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Потерпілим ОСОБА_3 надано також письмову заяву, в якій останній погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначив, що він ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодився з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (а.с.10).
До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорюється пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, також не оспорюються потерпілим судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта письмові заяви учасників провадження.
Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.06.2020 (а.п.12); протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 02.06.2020 (а.п.17-19); протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 17.07.2020 (а.п.22-24); висновку судово-товарознавчої експертизи № 255 від 24.07.2020 (а.п.28-31).
Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.
Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.
Дії ОСОБА_2 мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_2 на утриманні нікого не має, розлучений, не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 48), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 45), на обліку у лікаря-нарколога перебуває з 1997 року з діагнозом «F112» (а.п. 46), відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий (а.п. 42).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді штрафу, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Крім того, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України, а саме санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України викладена в іншій редакції і у вказаній редакції збільшено розмір покарання у виді штрафу.
Отже, оскільки вказаний закон посилює кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, то він не поширюється на обвинуваченого ОСОБА_2 , який скоїв кримінальне правопорушення до набрання чинності вищезазначеним законом і відповідно покарання необхідно визначити в межах санкції ч.1 ст.190 КК України, в редакції, що була чинною на час скоєння кримінального правопорушення (в редакції Закону № 270-ІV від 15.04.2008).
Тому, оскільки суд прийшов до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді штрафу, то з урахуванням вище викладеного покарання визначити у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850,00 грн.).
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази у справі відсутні.
Крім того, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи № 255 від 24.07.2020 в сумі 170 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-ІV від 15.04.2008) і призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази у справі відсутні.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1