Справа№ 938/424/20
Судове провадження № 1-кп/938/93/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000128 від 10.08.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працює майстром лісу Довгопільського лісництва Верховинського районного лісгоспу, депутатом не обирався, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,
з участю: прокурора- ОСОБА_4
обвинуваченого- ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
представника цивільного позивача ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 вчинив службову недбалість, яка виразилася в неналежному виконанні ним, як службовою особою, своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду державним та громадським інтересам.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Згідно з наказом директора Верховинського районного лісгоспу № 113 від 29.10.2009 року ОСОБА_3 призначено на посаду майстра лісу Довгопільського лісництва та ознайомлено з посадовою інструкцією.

Відповідно до вказаної посадової інструкції, майстер лісу ОСОБА_3 зобов`язаний, зокрема: здійснювати охорону лісів, лісовпорядних знаків та іншого ввіреного йому майна в закріпленому за ним обході; контролювати стан, використання, відтворення, охорону і захист лісу, що перебуває в користуванні підприємств, установ, організацій, фермерських господарств і громадян; здійснювати затримання у встановленому порядку осіб, винних у лісопорушеннях із накладенням арешту на незаконно добуту у лісі та на шляху з лісу продукцію; складати протоколи про виявлені ним лісопорушення та інше.

Для виконання службових обов`язків по охороні лісу ОСОБА_3 , прийнято обхід № 3 із кварталами № 19, 20, 21 Довгопільського лісництва Верховинського районного лісгоспу.

З даного приводу, із ним також 29.10.2009 року укладено договір про повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому матеріальних цінностей та забезпечення охорони лісу на обході від самовільних рубок.

Таким чином, починаючи із 29.10.2009 року, майстер лісу Довгопільського лісництва Верховинського районного лісгоспу ОСОБА_3 приступив до виконання своїх службових обов`язків по охороні лісів на закріпленому обході № 3 із кварталами № 19, 20, 21 вказаного лісництва.

Проте, в ході проведеної в період часу з 09.07.2020 по 15.07.2020 року працівниками Державної екологічної інспекції Карпатського округу перевірки щодо дотримання природоохоронного законодавства та охорони лісу у Довгопільському лісництві Верховинського районного лісгоспу, на території обходу № 3, який закріплено за майстром лісу ОСОБА_3 , у кварталі № 21, виділі № 18.1 виявлено незаконну рубку сорока дев`яти дерев породи бука лісового та одного дерева породи клена явора, загальний об`єм 20,66 м3, вчинені невстановленими особами в період часу з жовтня до грудня 2019 року.

Даний факт свідчить про те, що майстер лісу Довгопільського лісництва Верховинського районного лісгоспу ОСОБА_3 , протягом вищевказаного проміжку часу, неналежно виконуючи свої службові обов`язки по охороні лісів на території закріпленого за ним обходу № 3 кварталу № 21 даного лісництва, через несумлінне ставлення до них, не здійснюючи належним чином обхід вищевказаного виділу 18.1, не вжив жодних заходів до встановлення вказаних незаконних рубок сорока дев`яти дерев породи бука лісового та одного дерева породи клена явора, виявлення лісопорушників, складення актів про вчинені самовільних рубок.

Внаслідок недбалого виконання майстром лісу ОСОБА_3 впродовж жовтня 2019 року по 15 липня 2020 року покладених на нього обов`язків через несумлінне ставлення до них, інтересам держави та Верховинського районного лісгоспу завдано істотну шкоду на загальну суму 119 211 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що з жовтня 2009 року по даний час займає посаду майстра лісу Довгопільського лісництва Верховинського районного лісгоспу. За ним було закріплено обхід № 3 із кварталами №,№ 19,20,21, лісові масиви яких розміщені в межах села Дземброня, Бистрецької сільської ради Верховинського району. В липні 2020 року Державною екологічною інспекцією Карпатського округу проводилася перевірка дотримання вимог лісового законодавства у Верховинському районному лісгоспі. В ході вказаної перевірки в кварталі № 21, виділ № 18.1 Довгопільського лісництва, Верховинського РЛГ, що в селі Бистрець, в урочищі Черлений, Верховинського району, Івано-Франківської області в межах суцільної рубки було виявлено п`ятдесят пнів з під дерев листяної породи, які як встановлено є незаконно зрубаними. З числа вищевказаних дерев одне дерево клена явора, решту породи бук На території вказаної рубки він був в грудні 2019 року, потім аж у лютому 2020 року та травні 2020 року. В травні 2020 року був на вказаній ділянці проводив посадку лісових культур. В проміжок часу від грудня 2019 по січень 2020 року та з січня 2020 року до травня 2020 року він на вказаній ділянці не був. Однак в той час, тобто в травні 2020 року задокументовані в матеріалах ревізії незаконно зрубані пні не помітив, оскільки всі вони були прикинуті порубочними рештками та хмизом. Після проведення посадки лісових культур він на місце зазначеної лісосіки не приходив.
У вчиненому щиро кається, просить його суворо не карати.

Оскільки він визнає свою вину повністю, просить суд не допитувати представника потерпілого, свідків по даній справі, не досліджувати письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку (а.с.43).

Представник цивільного позивача Верховинського районного лісгоспу ОСОБА_6 (довіреність на а.с.21) в судовому засіданні вказав, що обвинученим не відшкодовано завдану злочином шкоду, у зв`язку з чим просить позов прокурора, заявлений в інтересах держави в особі Верховинського районного лісгоспу до ОСОБА_3 задоволити та стягнути з відповідача 119211 грн.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, цивільного позивача та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням досудової доповіді, складеної працівником Верховинського РС філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч.1 ст.367 КК України, оскільки він вчинив службову недбалість.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43-44),проживає за адресою: с.Бистрець Верховинського району разом із дружиною, яка не працює, донькою, зятем та трьома внуками (а.с. 49-50), раніше несудимий (а.с.45 ), на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті Верховинської ЦРЛ не знаходиться (а.с.46 ), позитивно характеризується по місцю проживання та роботи (а.с. 47-48,51).
Згідно з досудовою доповіддю старшого інспектора Верховинського РС філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» від 25.09.2020 року - ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства - низький, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку Верховинського РС виконання покарання щодо ОСОБА_3 , в громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень . У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на правопорушника обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації ( а.с. 35-38 ).

При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу , 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить те, що він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Суд також враховує, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 вчинив службову недбалість впродовж періоду з жовтня 2019 року по 15 липня 2020 року, тобто інкримінований йому злочин вважається закінченим 15 липня 2020 року.

У ч. 2 ст. 4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст.367 КК України ( в редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_3 службової недбалості, тобто станом на 15 липня 2020 року) неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, карається штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Впродовж періоду з часу вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину, тобто з 15.07.2020 року, по час ухвалення судом вироку щодо нього не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за вчинення цього злочину або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до переконання щодо можливості призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення в межах санкції ч.1 ст. 367 КК України, обравши одне з альтернативних покарань у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від шести місяців до двох років, або обмеженням волі на строк від одного до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк від одного до трьох років.

Також суд враховує положення ч.2 ст. 65 КК України, згідно з яким більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує, що, оскільки обвинувачений повинен відшкодувати завдану злочином шкоду в сумі 119211 грн., мінімальний розмір штрафу за ч. 1 ст. 367 КК України становить 34000 грн., то призначення даного виду покарання може бути "надмірним тягарем" для нього й спонукати до вчинення нових корисливих злочинів, у зв`язку з чим суд вважає, що штраф, як найменш суворий вид покарання, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також суд прийшов до переконання щодо неможливості призначення ОСОБА_3 такого покарання, як виправні роботи, оскільки відповідно до ст. 57 КК України вони відбуваються за місцем роботи засудженого. Обвинувачений ОСОБА_3 працює майстром лісу Довгопільського лісництва Верховинського районного лісгоспу, тобто виконує обов`язки, пов`язані з охороною лісу, а враховуючи, що в санкції ч. 1 ст. 367 КК України закріплено застосування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, у випадку з обвинуваченим посади, пов`язані з охороною лісу, то він підлягає звільненню з посади, яку обіймає.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.367 КК України, основного покарання у виді обмеження волі у межах, установлених санкцією даної норми, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України (як того просив прокурор, виступаючи в судових дебатах), яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд враховує, що ОСОБА_7 не відноситься до категорій осіб, яким відповідно до ч. 3 ст. 60 КК України, не може призначатися такий вид кримінального покарання, як обмеження волі.

Пунктами 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року N 7 роз`яснено судам, що відповідно до КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Це покарання призначається в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) КК України, за якою підсудний визнаний винним. Та обставина, що до постановлення вироку підсудний вже не обіймав посаду або не займався діяльністю, з якими було пов`язане вчинення злочину, не є перешкодою для застосування цього покарання. Рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того, щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину.
Оскільки, інкримінований ОСОБА_3 злочин, пов`язаний із посадою майстра лісу, до обов`язків якого належить здійснювати охорону і захист лісу, то суд вважає, що обвинуваченому слід також призначити додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з охороною та захистом лісу.

Прокурором Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Верховинського районного лісгоспу заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину в сумі 119211 грн.

Представник цивільного позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити повністю, з наведених у ньому підстав.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов про стягнення з нього на користь Верховинського районного лісгоспу шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину в сумі 119211 грн. визнав повністю та не заперечив проти його задоволення.
Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У ч.1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд, дослідивши заявлений прокурором цивільний позов в інтересах держави в особі Верховинського районного лісгоспу до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, вважає, що позов підлягає до задоволення, з обвинуваченого на користь Верховинського районного лісгоспу слід стягнути 119211 грн.заподіяної шкоди, оскільки саме такий розмір шкоди знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з охороню та захистом лісу, строком на 2 роки.

Згідно з ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді обмеження волі, встановивши йому іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов прокурора Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Верховинського районного лісгоспу до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Верховинського районного лісгоспу 119211 (сто дев`ятнадцять тисяч двісті одинадцять) гривень 00 копійок заподіяної внаслідок вчинення злочину шкоди.
На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1