У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0003906

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Миколаєва, одруженого, має трьох повнолітніх дітей, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн.

Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити вирок та перекваліфікувати його дії на ст. 128 КК України та призначити покарання відповідно до санкції статті.

Скасувати стягнення моральної шкоди у розмірі 25 000 грн за позовом потерпілого ОСОБА_8 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає вирок незаконним, а його вину в умисному нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому, недоведеною.

Зазначив, що ситуація, яка склалась, була спровокована потерпілим. Пояснює, що конфлікт у них виник з причин боргового зобов`язання. Потерпілий був винен йому гроші. Потерпілий кинув металеву трубу в бік лобового скла його автомобіля, яка влучила в бампер. Після чого, він взяв цю трубу та декілька разів вдарив потерпілого по сідницям, внаслідок чого почалась бійка та вони впали на землю.

Зазначив, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на його запитання в судовому засіданні, чи бачили вони особисто, як він бив потерпілого трубою по руці, не змогли цього факту підтвердити, що також підтверджується звукозаписом судового засідання.

Вважає, що висновок судово-медичної експертизи №976 від 04.11.2019, не містить встановлений причини зв`язок між його діями та тілесними ушкодженнями потерпілого у виді перелому руки. Вказав, що в судовому засіданні рентгенівський знімок з переломом руки потерпілого не був оглянутий та досліджений.

Стверджував, що в день отримання тілесних ушкоджень, потерпілий не звертався до лікарні, не надав до суду доказів придбання ліків та інших витрат, пов`язаних з лікуванням.

Зазначив, що він намагався врегулювати конфлікт з потерпілим та приїхав до нього в гараж, де побачив, що потерпілий, який на той час лікувався, працював.

Вважає, що перелом руки потерпілого міг утворитися внаслідок падіння на землю, а умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості у виді перелому руки, у нього не було.

Також обвинувачений вважає недоведеною моральну шкоду, спричинену потерпілому.

Позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого - адвокат ОСОБА_12 вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 такою, що не підлягає задоволенню.

Зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_5 не заперечував проти показань свідків, не піддавав їх сумніву, не висловлював будь-яку незгоду щодо їх достовірності.

Вказує, що суд першої інстанції надав ОСОБА_5 достатньо часу для свого захисту, він скористався правовою допомогою адвоката, і міг заявити клопотання про допит свідка ОСОБА_13 , про якого він вказує в апеляційній скарзі, проте цим правом не скористався.

Також додав, що потерпілий у цивільному позові виклав достатнє обґрунтування своїх вимог щодо завданої йому моральної шкоди.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

01 листопада 2019 року приблизно об 11 год. 15 хв., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходились в приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час до вказаного гаражу зайшов ОСОБА_5 та близько 11 год. 20 хв., між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , через раніше виникле боргове зобов`язання, з приводу того, що ОСОБА_8 був винен грошові кошти ОСОБА_5 за автомобільну деталь, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка.

В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вийшли з гаражного приміщення на вулицю, де продовжили сварку. Після чого, ОСОБА_8 повернувся до приміщення вказаного гаражу, де помітив металеву трубу довжиною приблизно 1 м, та взявши її у руки, ОСОБА_8 вийшов на вулицю, де стояв автомобіль марки «Лада Пріора», державний номер НОМЕР_1 , за кермом якого сидів ОСОБА_5 та кинув металеву трубу у бік автомобіля, влучивши зазначеною трубою в бампер транспортного засобу.

Далі, у ОСОБА_5 , який в цей час знаходився за кермом автомобіля «Лада Пріора», та спостерігав за діями ОСОБА_8 , на ґрунті виниклих неприязних стосунків, з метою помсти за пошкодження на його автомобілі, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Близько 11 год 25 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на вулиці біля гаражного приміщення, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Перша Екіпажна, 52-А, підняв з землі металеву трубу, довжиною приблизно 1 м, що знаходилась біля автомобіля «Лада пріора», яку перед цим кинув ОСОБА_8 , підійшов до останнього та вказаною металевою трубою, яку тримав двома руками, завдав ОСОБА_8 два удари в ліву руку.

Після чого, ОСОБА_8 з метою припинення протиправних дій ОСОБА_5 , схопив лівою рукою металеву трубу, а правою рукою ліву руку ОСОБА_5 . Через те, що дії ОСОБА_5 були обмежені та він не міг далі продовжувати наносити удари металевою трубою ОСОБА_8 , він повалив останнього на підлогу спиною вниз та сів зверху. В процесі вказаної події до ОСОБА_8 та ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_14 , та з метою припинення протиправних дій ОСОБА_5 , за допомогою рук намагався відтягти останнього від ОСОБА_8 . Потім до ОСОБА_14 приєднався ОСОБА_10 , та в момент коли ОСОБА_10 та ОСОБА_14 відтягували ОСОБА_5 від ОСОБА_8 , ОСОБА_5 наніс удар ОСОБА_8 правою ногою в праву частину обличчя.

Внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця та садна в ділянці голови, крововиливу в білочну оболонку правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та уламкового перелому лівої ліктьової кістки зі зміщенням, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винними у спричиненні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник - адвокат ОСОБА_12 , до апеляційного суду не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. В запереченнях на апеляційну скаргу зазначили, що вирок суду законним та обґрунтованим, просили апеляційний розгляд проводити без їх участі. Їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в суді доказам.

Доводи обвинуваченого щодо перекваліфікації його дій на ст. 128 КК України є неспроможними, з огляду на таке.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав частково та пояснив, що він працює водієм таксі, а потерпілий працює автомайстром, якому він продав запчастини, але потерпілий до кінця з ним не розрахувався. 01.11.2019 близько 11-12 години дня, він разом зі своїм товаришем ОСОБА_15 приїхали до ОСОБА_8 у гаражне приміщення за грошима, які йому був винен ОСОБА_8 . На цій підставі почалась словесна перепалка, так як потерпілий не хотів повертати гроші. Пояснив, що після того, як потерпілий віддав гроші, він сів у свій автомобіль, почав від`їжджати та побачив, як потерпілий кинув металеву трубу в його автомобіль та влучив у бампер. Він одразу зупинився, взяв трубу, підійшов до потерпілого та вдарив декілька разів трубою по сідницям, один раз вдарив ногою в голову, після чого почалась бійка. Потерпілий почав тікати, зачепився та вони разом впали. Декілька хвилин тривала бійка на підлозі, потім до них підійшли люди та розтягнули їх, а він поїхав звідти. Пояснив, що він хотів примиритися з потерпілим, однак ОСОБА_8 запросив занадто велику суму компенсації. У вчиненому каявся, просив суворо не карати.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні.

Так, згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.11.2019, ОСОБА_8 просив прийняти заходи до невідомої особи, яка о 12:00 год 01.11.2019 за адресою АДРЕСА_3 , нанесла йому тілесні ушкодження. В цій заяві потерпілий зазначив про отримання тілесного ушкодження руки, надав відомості про особу, що вчинила злочин (вказав його ім`я та прізвище, номер мобільного зв`язку), а також відомості про очевидців події та їх засоби зв`язку (а.с. 87-88).

В суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 підтвердив обставини, які викладені у поданій ним заяві до поліції. Пояснив, що він протягом тривалого часу працює майстром з ремонту автомобілів. Обвинуваченого ОСОБА_5 він знає більше 5 років. Він придбав у ОСОБА_5 автомобільні запчастини та заплатив за них частину коштів. 01.11.2019 до нього в гараж приїхав обвинувачений та почав вимагати повернути борг. Він ходив по гаражу та брав різні прилади, зокрема, акумулятор, зварювальний пристрій та інші. Потім обвинувачений забрав гроші, розбив пристрій та пішов до свого автомобіля, який стояв біля гаражу. Потерпілий пояснив, що внаслідок таких дій обвинуваченого, він був в емоційному стані, а тому кинув металеву трубу, близько 1 м довжиною, вбік автомобіля обвинуваченого, але в автомобіль не влучив. Після чого, обвинувачений вийшов з автомобіля, підняв трубу, та тримаючи її в двох руках, наніс йому два удари трубою по лівій руці. Він впав, а обвинувачуваний продовжив наносити йому удари руками та ногами. Потім очевидці події відтягнули обвинуваченого він нього. Потім він поїхав до лікарні, де йому зробили операцію на руці. В гіпсі він проходив більше 2 місяців. Також додав, що обвинувачений хотів примирися, однак пропонував грошові кошти, які були менші, ніж витрати на лікування.

Також в ході судового розгляду були допитані свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які стали очевидцями конфлікту, що відбувся між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_8 .

В судовому засіданні суду першої інстанції ці свідки пояснили, що бачили, як між обвинуваченим та потерпілим почався конфлікт, через гроші, які потерпілий ОСОБА_8 був винен обвинуваченому ОСОБА_5 за продані запчастини. Після того, як обвинувачений ОСОБА_5 отримав від потерпілого ОСОБА_8 гроші, він збирався їхати, як потерпілий кинув металеву трубу в бік автомобіля ОСОБА_5 . Після чого, обвинувачений вийшов з автомобіля, взяв металеву трубу та два рази вдарив нею потерпілого. Потім вони впали та почалась бійка, а свідки почали їх розбороняти. При цьому, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_8 ще один удар ногою в голову. Після конфлікту свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відвезли ОСОБА_8 до лікарні У потерпілого були синці на обличчі та він скаржився на біль у руці.

Пояснення потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 узгоджуються з даними, що містяться у медичній довідці №22 від 01.11.2019, згідно якої у ОСОБА_8 виявлено контузію ОД, пораорбитальна гематома та ізольований осколковий перелом лівої ліктьової кістки зі зміщенням. Як вбачається з цієї довідки, потерпілий одразу після конфлікту із ОСОБА_5 звернувся за лікарською допомогою (13 год. 18 хв. 01.11.2019).

За такого не є слушними доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , викладені в апеляційній скарзі, що потерпілий в день отримання тілесних ушкоджень, не звертався до лікарні.

Механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 відображений у протоколах проведення слідчого експерименту від 21.11.2019, згідно яких потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_5 спочатку наніс йому два удари металевою трубою розмахом справа наліво в область передпліччя лівої руки. Після цього, в процесі боротьби, обвинувачений наніс йому ще удар правою ногою в область правого ока. Свідок ОСОБА_14 повідомив, що ОСОБА_5 спочатку наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 металевою труби, а потім за допомогою правової ноги з положення стоячи в область ока (100-106, 116-126).

Дані, що зазначені у цих протоколах проведення слідчого експерименту, в подальшому були підтримані під час судового розгляду та узгоджуються із показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2019, ОСОБА_8 на фотознімку впізнав особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження, на якому був зображений ОСОБА_5 . Зазначений доказ узгоджується із протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення, в якому потерпілий одразу вказував на ОСОБА_5 як особу, що нанесла йому тілесні пошкодження (а.с. 108-110).

Крім того, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2019, свідок ОСОБА_14 на фотознімку впізнав особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 , на якому був зображений ОСОБА_5 . Зазначений свідок послідовно вказував на ОСОБА_5 як на особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8 , в тому числі, і під час слідчого експерименту та допиту в якості свідка протягом судового розгляду (а.с. 112-114).

Окрім того, під час судового засідання досліджений протокол огляду предмета від 21.11.2019 з фототаблицями, згідно якого об`єктом огляду є металева труба темного кольору довжиною 1 м, діаметр 4 см, округлої форми, має нашарування іржі. Вказана труба була вилучена в ході огляду місця події та долучена до матеріалів кримінального провадження (а.с. 95-97).

Під час судового розгляду обвинувачений та потерпілий підтвердили використання зазначеної речі як засобу нанесення тілесних ушкоджень.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що перелом руки потерпілого міг утворитися внаслідок падіння на землю, спростовуються висновком судово-медичної експертизи №976 від 04.11.2019, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця та садна в ділянці голови, крововиливу в білочну оболонку правого ока, уламкового перелому лівої ліктьової кістки зі зміщенням. Дані тілесні ушкодження утворилися від не менш ніж трьох ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, взуті ноги, палка та інші, з давністю утворення біля 2-3 діб до часу огляду. По ступеню тяжкості тілесні ушкодження в ділянці голови, відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, а тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому лівої ліктьової кістки зі зміщенням, відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.с. 92-93).

Під час здійснення судово-медичної експертизи, експертом була використана рентгенограма лівого передпліччя, що долучалася до медичної документації потерпілого, а наявність перелому ліктьової кістки, була встановлена експертом на підставі об`єктивних медичних досліджень.

Зазначені висновки були підтверджені допитаним в судовому засіданні судово-медичним експертом ОСОБА_16 , який зазначив, під час судової експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , встановлено механізм утворення ушкоджень в області голови, які були легкої тяжкості. В той час, як ушкодження ліктьової кістки були середньої тяжкості. Під час судової експертизи особисто був присутній потерпілий, який надав необхідні медичні документами, в тому числі, рентгенівські знімки, які були використані для проведення експертизи. Тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому ліктьової кістки зі зміщенням, які були виявлені у потерпілого, утворилися від дії твердого предмета, можливо палиці або труби. В той же час, експерт визнав малоймовірним можливість отримання потерпілим такого перелому від падіння на твердий предмет.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 в суді першої інстанції надали послідовні показання, якими, на думку апеляційного суду, спростовується доводи обвинуваченого щодо необережного нанесення потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Ці свідки прямо вказали, що ОСОБА_5 наносив удари металевою трубою по лівій руці ОСОБА_8 . Аналогічний механізм нанесення ударів був встановлений під час проведення слідчих експериментів від 21.11.2019 за участю потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_14 . Жодних показань про те, що ОСОБА_8 під час конфлікту із ОСОБА_5 впав на металеву трубу, учасниками кримінального провадження надано не було. Крім того, допитаний під час судового розгляду судовий експерт ОСОБА_16 зазначив, що отримання встановлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень внаслідок падіння на металевий предмет, є малоймовірним.

Отже, за результатами дослідження доказів, зокрема, показань потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , судового експерта ОСОБА_16 , а також письмових доказів, суд приходить до висновку, що вони є послідовними, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у їх достовірності.

Досліджені під час судового розгляду докази не дають суду підстав вважати, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 були ознаки необережного спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 . Зазначене також підтверджується тим, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_8 була обумовлена раптово виниклими неприязними відносинами та він усвідомлено взяв металеву трубу, з метою нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Після чого, обвинувачений не припинив протиправні дії, а ще наніс один удар ногою в область обличчя потерпілого.

На думку апеляційного суду, зазначені обставини безумовно свідчать про наявність прямого умислу в діях обвинуваченого ОСОБА_5 , що виключає кваліфікацію його дій за ст. 128 КК України, про що просить апелянт.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_5 винним у спричиненні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Отже, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив докази, надав їм належну оцінку.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що потерпілим не доведено завдану йому моральну шкоду, то вони є безпідставними, з огляду на таке. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 грн (а.с. 32-34).

Наявність моральної шкоди потерпілий пояснив тим, що він зазнав страждань у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, у зв`язку з чим, відбулися зміни у його житті, що полягали у необхідності проведення медичного лікування, обмежили йому можливість повноцінно виконувати свою роботу, займатися своїми власними справами.

Суд першої інстанції врахував встановлені під час судового розгляду обставини вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , характер та обсяг перенесених потерпілим душевних страждань, а також їх тривалість. З огляду на наведені позовні вимоги, суд першої інстанції, задовольнивши в цій частині позов частково, на думку апеляційного суду, обґрунтовано стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн.

Суд вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для його скасування, про що просить апелянт. Тому, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_17 Губарєва