Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/928/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ульянівка (Благовіщенського (Ульянівського) району, Кіровоградської області, українцю, громадянину України, проживаючого АДРЕСА_1 ; обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 29 квітня 2020 року до 26 червня 2020 року включно.

Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 . Також продовжено обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000592 від 11.12.2016 стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, строком на 60 днів.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2020 року, зокрема, стосовно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 29 квітня 2020 року до 26 червня 2020 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого і тяжкого злочинів, він може вчинити спробу ухилитися від кримінальної відповідальності та суду, можливість обвинуваченого впливати на свідків і потерпілих, які в судовому засіданні ще не допитувалися, можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 має непогашену судимість, у тому числі за вчинення особливо тяжкого злочину проти власності (розбою). Суд бере до уваги надану захисником довідку щодо стану здоров`я ОСОБА_8 та оцінюючи її виходить з того, що вона не підтверджує неможливість лікування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою сам по собі не обмежує обвинуваченого у праві на отримання медичної допомоги у лікаря, якому він довіряє. Надання такої медичної допомоги може були забезпечено у порядку, передбаченому законодавством, зокрема відповідно до спільного наказу Міністерство юстиції та Міністерство охорони здоров`я від 10.02.2012 № 239/5/104 Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту . Окрім цього, суд бере до уваги надані прокурором відомості, що підтверджують зростання ризику вчинення ОСОБА_8 нового злочину, а саме те, що він обвинувачується у вчиненні нового злочину під час застосування щодо нього запобіжного заходу тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що в порушення ст. 199 КПК України клопотання прокурора є усним, не містить викладу обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують і обставини, обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, доказів того, їх ризик не зменшився. Під час розгляду клопотання прокурором не було надано доказів що свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, недостатньо застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиків зазначеним у клопотанні, доказів існування достатності підстав вважати, що існуючі ризики не зменшились. Прокурор у своєму усному клопотанні не навів доказ наявності ризиків для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту. Самої тільки тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється особа недостатньо для обрання запобіжного заходу.

В зв`язку з відсутністю обґрунтованості підозри і письмового клопотань доказів обґрунтованості усного клопотання, суд зобов`язаний був відмовити задоволенні клопотання. Однак, суд виніс ухвалу про продовження строку запобіжного заходу не обґрунтувавши таку позицію жодними доказами, а тільки виклавши припущення винності, що є грубим порушенням права на захист підозрюваного з ухилом в сторону обвинувачення, без надання відповідей на аргументи сторони захисту.

В порушення ст. 196 КПК України в ухвалі не зазначено обставини, я свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, обставин які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів які забезпечать запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на доказ які обґрунтовують ці обставини, а просто вказується про наявність достатніх підстав вважати про існування обгрунтованих ризиків, що є не підставою для задоволені клопотання, а є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження.

В зв`язку з відсутністю доказів існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`які запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підстав вважати, що якійсь ризик не зменшився, усне клопотання прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, фактичні обставинам кримінального провадження підлягає скасуванню з ухваленням ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого строку тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме вчинення особливо тяжкого та тяжкого злочину передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, санкції тяжчої статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого і тяжкого злочинів, він може вчинити спробу ухилитися від кримінальної відповідальності та суду, можливість обвинуваченого впливати на свідків і потерпілих, які в судовому засіданні ще не допитувались, можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 має непогашену судимість, у тому числі за вчинення особливо тяжкого злочину проти власності (розбою).

Також те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, не змінились, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 з приводу того, що недоведені прокурором наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Оскільки жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Також, доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо заявленого в усній формі прокурором клопотання є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Крім того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою ним та його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вище викладене, колегія суддів, із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 , а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 від 29.04.2020, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 29 квітня 2020 року до 26 червня 2020 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)