справа № 488/307/18
провадження № 1-кп/488/61/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

11.12.2016 року близько 17:30 год., ОСОБА_4 керував автомобілем BA3 2107, р/н НОМЕР_1 , по сухій проїзній частині пр. Богоявленського, з боку вул. Маячної в напрямку вул. Прибузької, у м. Миколаєві, в темний час доби. В районі житлового будинку № 196 ОСОБА_4 , порушивши вимог п.п. 2.3 б; 12.3; 12.4 Правил дорожнього pyxy України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та ii змін, своєчасно не вжив заходів для зниження швидкості або повної зупинки автомобіля, внаслідок чого допустив контактування передньою правою частиною автомобіля з пішоходом ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину пр. Богоявленського зправа наліво, відносно напрямку pyxy автомобіля, у невстановленому для переходу пішоходів місці.
В результаті зазначеної дорожньо - транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 207 від 09.03.2017 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю і беззаперечно, щиро розкаявся; просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, так як автомобіль є основним джерелом його доходу.Цивільний позов прокурора визнав в повному обсязі. Цивільний позов потерпілого, який був уточнений, визнав повністю в частині матеріальних вимог; в частині моральних - частково.

Встановивши, що показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і не оспорює їх, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому, що в цьому випадку він не зможе оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд, за клопотанням прокурора, на підставі ст.349 ч.3 КПК України визнав недоцільним подальше дослідження обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються речових доказів, витрат а також особи обвинуваченого.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що своїми діями ОСОБА_4 , за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, скоїв злочин, передбачений ст. 286 ч.2 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість правопорушення, яке за своєю природою є необережним, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно;поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, яка характеризується наданням допомоги потерпілому, покупкою лікарських препаратів і неперешкоджанням розслідуванню.

За такого, суд вважає за можливе застосування положень ст.ст. 75,76 КК України.
Крім того, з урахуванням викладених обставин, що стосуються особи обвинуваченого, його поведінки, обставин вчинення правопорушення, а також, з урахуванням пояснень обвинуваченого стосовно того, що транспортний засіб ним використовується в робочих цілях, суд вважає за можливе не позбавляти ОСОБА_4 права керування транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_4 в сумі 23952,27 грн. підлягає задоволенню, як такий, що визнаний обвинуваченим.
Потерпілим ОСОБА_7 , заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 44361,37 грн., моральної шкоди в розмірі 250000,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Позовні вимоги в частині матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу визнані обвинуваченим в повному обсязі, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 , який цивільний позов в цій частині визнав частково, суд виходить із такого.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Виходячи з положень ст. 128 КПК України та зазначених вище норм ЦК України, суд визначає розмір моральної шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.2 ст.1193 ЦК України, відповідно до якої, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Суд вважає доведеним, що потерпілий тривалий час перебував на лікуванні, проходив медичні процедури, відчував фізичні страждання та біль. Однак, суд вважає, що груба необережність потерпілого, яка полягала у переході проїзної частини у непризначеному для цього місці в темну пору доби, сприяла виникненню шкоди.
Відтак, задля забезпечення справедливого балансу інтересів сторін, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить висновку про необхідність часткового відшкодування моральної шкоди.

Долю речового доказу необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Вартість експертиз слід стягнути з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 100, 128, 349, 368, 370, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речовий доказ автомобіль марки BA3 2107, р/н НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні у обвинуваченого, - залишити власнику.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 4703,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 у сумі 23952,27 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 44361,37 грн.; моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1