Справа № 675/2993/18
Провадження № 1-кп/675/6/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2020 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , представника потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_17 , захисників адвокатів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції кримінальне провадження за № 0000118 по обвинуваченню

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мислятин Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, освіта середня спеціальна, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України,

в с т а н о в и в :
У 2008 році ОСОБА_21 , працюючи на деревообробному підприємстві, що в с. Клубівка Ізяславського району Хмельницької області, яке належало його знайомому ОСОБА_17 , систематично здійснював прогули та приступав до роботи в нетверезому стані, у зв`язку з чим трудові відносини між ними були припинені. Після цього ОСОБА_21 безпричинно обзивав ОСОБА_17 перед односельцями останнього, чим ображав його честь та гідність, про що ОСОБА_17 неодноразово повідомляли його односельчани та батьки.

14 квітня 2018 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_17 , проїжджаючи на автомобілі марки «Ford Ranger», д.н.з. НОМЕР_1 , помітив на узбіччі дороги незнайомого чоловіка, який рухався у напрямку с. Мислятин Ізяславського району Хмельницької області, та, зупинившись біля нього, запропонував останньому сісти на заднє сидіння автомобіля для того, щоб його підвезти, на що той погодився. Коли невідомий чоловік сів у салон вказаного автомобіля, ОСОБА_17 почув у свою сторону образливі слова та по голосу впізнав ОСОБА_21 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, після чого ОСОБА_17 одразу пригадав усі словесні образи з боку потерпілого.

Надалі, ОСОБА_17 , перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, який виник внаслідок тяжких образ з боку потерпілого, з метою умисного вбивства витягнув ОСОБА_21 із автомобіля та наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого потерпілий впав на землю. У подальшому ОСОБА_17 схопив ОСОБА_21 двома руками за шию та здушував її до того часу, поки потерпілий перестав подавати ознаки життя.

Своїми протиправними діями ОСОБА_17 спричинив ОСОБА_21 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, які мають властивості легкого ступеня тяжкості, перелому під`язикової кістки повного поперечного згинального перелому лівого великого ріжка, неповного загального перелому правого великого ріжка під`язикової кістки. Враховуючи наявність та властивість переломів кісток під`язикової кістки, причиною смерті ОСОБА_21 являється механічна асфіксія внаслідок здавлювання шиї. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в даному випадку призвели до смерті, знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого.

У подальшому, вживаючи заходів для уникнення відповідальності та намагаючись з цією метою позбавитися від тіла ОСОБА_21 , ОСОБА_17 погрузив тіло останнього у автомобіль марки «Ford Ranger», д.н.з. НОМЕР_1 , та вивіз його на територію лісового масиву, що розташований поблизу с. Комарівка Славутського району Хмельницької області, де закопав тіло потерпілого у ґрунт.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, погодився із фактичними обставинами кримінального правопорушення, зазначеними в обвинувальному акті. Проти задоволення цивільних позовів потерпілих заперечив. Суду показав, що знає ОСОБА_21 ще з часів навчання у школі. Потерпілий, коли у нього працював, дійсно порушував трудову дисципліну, допускав прогули, пиячив, вчиняв крадіжки належного йому майна. Однак він пожалів його та не звертався до правоохоронних органів, хоча мав на нього образу. Наміру вчинити помсту він не мав. 14 квітня 2018 року у нічну пору він їхав на автомобілі разом із своїм двоюрідним братом ОСОБА_22 до с. Мислятин Ізяславського району Хмельницької області, коли близько за 2 км. до зазначеного населеного пункту йому махнув рукою якийсь чоловік. Він зупинився та дозволив сісти останньому на заднє сидіння автомобіля, щоб підвести. В цей час ОСОБА_21 впізнав його та сказав: «О, це ти, привіт, терпіла». Далі обвинувачений усіх подій не пам`ятає, йому зненацька стало погано, нудило, наче «вирубило». ОСОБА_17 отямився тільки тоді, коли надавав першу медичну допомогу потерпілому. ОСОБА_21 у цей момент лежав обличчям до землі. Він перевернув потерпілого та почав робити йому непрямий масаж серця, прощупував серцебиття, однак воно було відсутнє, ознак життя він не подавав. ОСОБА_22 у цей момент пішов додому та не допомагав йому. Надалі, ОСОБА_17 вирішив відвезти ОСОБА_21 у лікарню, погрузив його у автомобіль та поїхав через село до медичного закладу, однак по дорозі заблукав. Далі знову події пам`ятає погано. Пригадує, що зупинявся, щоб перевірити, чи потерпілому стало краще, але останній лежав без ознак життя. Десь по дорозі залишив тіло, бо злякався. ОСОБА_17 суду вказав, що розкаюється у вчиненому, попросив у потерпілих вибачення.

Крім визнання ОСОБА_17 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість підтверджується наступними доказами, дослідженими судом у судовому засіданні.

Показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який у судовому засіданні повідомив, що про обставини вбивства свого рідного брата ОСОБА_21 він нічого не знає. Пояснив, що коли дізнався про злочин, почав хвилюватися за своє життя та життя своїх близьких, хворів, однак докази на підтвердження цих обставин надати не може. Зазначив, що підтримував стосунки з померлим, спілкувався із ним по телефону, однак зустрічалися вони рідко, останній раз близько року до дня смерті брата. Підтвердив, що він із ОСОБА_21 разом не проживають, останнім часом потерпілий проживав у м. Одеса. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підтримав з підстав, наведених у позовній заяві.

Показаннями потерпілої ОСОБА_13 , яка суду пояснила, що є тіткою померлого. ОСОБА_21 із трьохрічного віку проживав разом із дідом та бабою, а вона до обіду працювала, а після обіду доглядала за ним, виховувала його, проводжала в армію. У 2010 році потерпілий виїхав у Одеську область, де й проживав по 2018 рік, протягом тривалого часу приїздив до неї лише один раз. Потерпілий дійсно працював на пилорамі, що в с. Клубівка Ізяславського району Хмельницької області. Чула від людей, що племінник винний ОСОБА_17 велику суму грошей, але ОСОБА_21 говорив їй, що це неправда, хоча не заперечував у розмові, що не поладив із обвинуваченим. Навесні 2018 року племінник приїхав додому, казав, що має намір відбудувати батьківський будинок, хоче також відновити паспорт. Останній раз він телефонував їй 14 квітня 2018 року, у той день приходив до неї разом зі своїм братом ОСОБА_23 . Пізніше їй зателефонував ОСОБА_14 та повідомив, що ОСОБА_24 пропав. Протягом тривалого часу вони шукали його, пізніше повідомили про це у поліцію. У подальшому вона впізнала його труп при проведенні освідування. Вона проводила поховання потерпілого, в зв`язку з чим витратила значні кошти. Підтвердила, що обвинувачений відшкодував їй майнову шкоду в сумі заявленого нею позову в повному обсязі. Вказала також, що потерпілому ОСОБА_14 родина обвинуваченого теж відшкодовувала певну суму коштів, проте в якому розмірі, їй не відомо. Разом з тим, частину грошей вона у нього відібрала. Не заперечувала, що однією сім`єю із померлим протягом тривалого часу вона не проживала. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Вказала, що обвинувачений заслуговує на найсуворіше покарання, передбачене законом.

Показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який суду зазначив, що ОСОБА_21 є його рідним братом. Очевидцем вбивства брата він не був, останній раз зустрічався із покійним у квітні 2018 року, коли вони разом ходили на рибалку в с. Мислятин Ізяславського району. Після останньої зустрічі він ОСОБА_21 не бачив, бо той зник. Протягом тривалого часу родина шукала потерпілого, однак знайдено його тіло тільки через 1,5 місяці у лісі. Пояснив, що ОСОБА_21 дійсно працював у ОСОБА_17 , але в зв`язку з непорозуміннями, які виникли між ними, звільнився. Брат ображався на обвинуваченого через конфлікти на роботі. Підтвердив, що родина ОСОБА_17 передала йому певні кошти в якості відшкодування, однак точну суму він не пам`ятає.

Показаннями свідка ОСОБА_22 про те, що навесні 2018 року він приїхав до своєї бабусі в с. Мислятин Ізяславського району Хмельницької області. Там він зустрівся із двоюрідним братом ОСОБА_17 та вони разом поїхали до с. Клубівка у магазин, де він вживав пиво, а ОСОБА_17 спиртних напоїв не пив, оскільки був за кермом. Коли вони поверталися до с. Мислятин, їх зупинив незнайомий чоловік та попросив підвезти до с. Мислятин. Незнайомий чоловік сів на заднє сидіння, після чого щось сказав для ОСОБА_17 «на підвищених тонах», між ними розпочалася словесна суперечка. Надалі, обвинувачений наказав усім вийти, після чого між ОСОБА_17 та незнайомим чоловіком розпочалася штовханина. Свідок стояв поруч та до них близько не підходив. Далі вони перестали штовхатися, почали з`ясовувати стосунки, розмовляти, а свідок пішов додому. Телефон, який він забув у автомобілі ОСОБА_17 , той повернув йому пізніше.

Показаннями свідка ОСОБА_25 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона є сестрою потерпілої ОСОБА_13 , померлого ОСОБА_21 знає з дитинства. Останній з малечку проживав із дідом та бабою, вони з сестрою допомагали виховувати дітей. Підтвердила, що померлий раніше працював у ОСОБА_17 , у цей час у них були гарні стосунки. Пізніше між ними виникли непорозуміння, тому ОСОБА_21 звільнився та поїхав до м. Одеса на заробітки. Вона постійно спілкувалася із ним по телефону, декілька разів він приїздив додому. Ходили чутки, що потерпілий взяв кредит на ОСОБА_17 та обікрав його, однак ОСОБА_21 заперечував такі факти. Також говорять, що обвинувачений не дав дощок для потерпілого за те, що останній порізав для нього дерево. У 2018 році потерпілий приїхав, щоб відновити свій паспорт, мав намір влаштуватися на роботу на місцевий хлібозавод. У квітні у день провід він приходив на кладовище, потім вирішив поїхати до села. Увечері ОСОБА_21 не повернувся та в подальшому зник. Знайдено потерпілого тільки через близько 40 днів, приїхали працівники поліції та вказали про необхідність взяти участь в освідуванні, де його тіло й впізнали по одягу та зовнішнім ознакам.

Показаннями свідка ОСОБА_26 про те, що ОСОБА_21 обікрав її брата ОСОБА_17 , коли працював у нього, але останній пожалів його та забрав заяву з міліції. Разом з тим, обвинувачений не говорив їй про наявність якихось неприязних відносин із потерпілим. Про вбивство ОСОБА_21 вона дізналася у липні 2018 року, коли поліцейські затримали її брата. Свідок також зазначила, що матір говорила їй, що ОСОБА_17 був сам не свій, не їв, його нудило, не хотів їхати на проводи, а коли поїхав, то був дуже засмученим.

Показаннями свідка ОСОБА_27 , яка в судовому засіданні повідомила, що у липні 2018 року до неї прийшли працівники поліції, проводили обшук, однак нічого не знайшли, повідомили, що підозрюють її сина ОСОБА_17 у вчиненні злочину щодо ОСОБА_21 . Підтвердила, що потерпілий працював у обвинуваченого на належній останньому пилорамі 10 років назад, однак їй не відомо про будь-які неприязні стосунки між ними. Слідчі розповідали свідкові, що від її сина надходила заява про викрадення у нього ОСОБА_21 мотора.

Показаннями свідка ОСОБА_28 про те, що він знав потерпілого, оскільки на той час працював дільничним у м. Ізяслав Хмельницької області, а ОСОБА_21 перебував у нього на профілактичному обліку. Останній вів антигромадський спосіб життя, потрапив до в`язниці. Після відбування покарання потерпілий влаштувався на роботу на пилораму до ОСОБА_17 . Деякий час ОСОБА_21 поводив себе нормально, однак у подальшому почав вживати спиртні напої. Потім обвинувачений жалівся свідкові, що потерпілий викрав деталі з його автомобіля. Він запропонував ОСОБА_17 подати заяву до міліції, однак той відмовився від цього. Подальша доля ОСОБА_21 йому не відома. Влітку 2017 року йому зателефонував обвинувачений та повідомив, що має проблеми, просив зустрітися, однак він відмовив. Свідок також ствердив, що ОСОБА_17 шукав ОСОБА_21 , але не розповідав про наявність неприязних відносин між ними. Він бачив обвинуваченого на провідні свята 2018 року та спілкувався із ним.

Показаннями свідка ОСОБА_29 , який суду повідомив, що приблизно у квітні-травні 2018 року він поїхав на озеро, розташоване поблизу Хмельницької АЕС. Коли зупинився неподалік озера, почув трупний запах. Підійшовши ближче, він помітив сорочку в клітку. Далі побачив, що то людина чоловічої статі, а тому зателефонував у поліцію. Він підписував протокол, який читав, тим самим підтвердивши, що внесені у нього дані відповідають дійсності.

Рапортом старшого інспектора-чергового Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_30 від 20 травня 2018 року, згідно з яким у той день отримано та зареєстровано заяву з приводу виявлення ОСОБА_29 у лісосмузі, що поблизу м. Нетішин неподалік ВП ХАЕС, тіла невстановленої особи чоловічої статі без ознак життя, із гнилісними змінами (Том 2, а.с. 239).

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000118, з якого відомо, що 20 травня 2020 року внесено відомості до ЄРДР по факту того, що 20 травня 2018 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_29 під час забору технічного піску поза межами населеного пункту на території ділянки, розташованої поблизу с. Комарівка Славутського району Хмельницької області, виявив скелетоване тіло чоловічої статі, яке належить невстановленій особі (Том 2, а.с. 234).

Протоколом огляду місця події та трупа від 20 травня 2018 року, а також фото-таблицями, картографічним зображенням території, де виявлено труп, та планом-схемою до нього, з яких вбачається, що об`єктом огляду є ділянка лісового масиву, що розташований поблизу с. Комарівка Славутського району Хмельницької області біля ґрунтової лісової дороги, де у частково розкритій ямі виявлено та вилучено скелетований труп ОСОБА_21 , зафіксовано вигляд положення останнього, наявність одягу та ушкоджень на ньому. Під час проведення огляду виявлено та вилучено пачку з-під цигарок марки «West Blue», скляну пляшку із металевим корком, палицю з прив`язаним поліетиленовим пакетом, пластикову пляшку, частину тканини, подібної до тканини сорочки на трупі, спортивні штани, п`ять зразків коренів підґрунтових із слідами їх розрубування під кутом, недопалки з-під цигарок (Том 3, а.с. 1-32).

Висновком судово-медичної експертизи № 80 від 04 вересня 2018 року, з якого вбачається, що при дослідженні під`язикової кістки, щитоподібного хряща гортані та відрізків діафізів ліктьової і променевої кісток правого передпліччя з трупа ОСОБА_21 виявлено:

- на досліджуваній під`язиковій кістці інструментальному секційному зрізі лівого малого ріжка та двох окремих ушкодженнях, умовно позначених №№ 1, 2, сполучної і кісткової тканини: ушкодження № 1 є повним поперечним згинальним переломом в місці з`єднання лівого великого ріжка з тілом під`язикової кістки, що міг утворитись внаслідок позамежного згинання дистальної частини лівого великого ріжка цієї кістки у внутрішньому напрямку від дії на ліву-бокову поверхню шиї ОСОБА_21 якогось твердого, тупого травмуючого предмету чи знаряддя, що, скоріш за все, міг мати обмежену контакту поверхню; ушкодження № 2 є неповним згинальним переломом на передній поверхні з`єднання правого великого ріжка з тілом під`язикової кістки, що міг утворитись в невідомій послідовності внаслідок позамежного згинання дистальної частини правого великого ріжка даної кістки у внутрішньому напрямку від дії на праву-бокову поверхню шиї ОСОБА_21 якогось твердого, тупого, травмуючого предмету чи знаряддя, що, скоріш за все, міг мати обмежену контактну поверхню;

- на досліджуваному щитоподібному хрящі гортані будь-яких інших, крім інструментальних секційних зрізів правого і лівого верхніх ріжків, візуально та мікроскопічно видимих повних чи неповних, відкритих або закритих ушкоджень цілісності, а також і пальпаторно (на дотик) відчутних ділянок неприродної «патологічної» рухливості на складових частинах: правій і лівій хрящових пластинках, правому і лівому верхніх та правому і лівому нижніх ріжках зазначеного щитоподібного хряща гортані не виявлено;

- на досліджуваному відрізку середньої і нижньої третин діафізу правої променевої кістки виявлено повний косо-поперечний перелом у вигляді «відкусу» середньої третини діафізу відрізку цієї кістки, що міг утворитись від багаторазової дії тупо-загострених кінців та країв твердих тупих травмуючих предметів конічної форми з обмеженою контактуючою поверхнею, якими, скоріш за все, могли бути ікла та корінні зуби великих тварин (по типу собаки, лисиці чи вовка);

- на досліджуваному відрізку середньої і нижньої третин діафізу правої ліктьової кістки виявлено повний косий перелом у вигляді «відкусу» середньої третини діафізу відрізку даної кістки, що міг утворитись в невідомій послідовності від багаторазової дії тупо-загострених кінців та країв твердих тупих травмуючих предметів конічної форми з обмеженою контактуючою поверхнею, якими, скоріш за все, могли бути ікла та корінні зуби великих тварин (по типу собаки, лисиці чи вовка) (Том 3, а.с. 34-41).

Висновком судово-медичної експертизи № 68 від 07 вересня 2018 року, з якого вбачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_21 виявлено наступні тілесні ушкодження: переломи під`язикової кістки повний поперечний згинальний перелом лівого великого ріжка, неповний згинальний перелом правого великого ріжка під`язикової кістки; перелом кісток носа.

Об`єктивних судово-медичних даних для встановлення причин смерті ОСОБА_21 не виявлено, що пов`язано з вираженими гнилісними змінами та відсутністю внутрішніх органів у трупа. Прояви пізніх гнилісних змін на збережених анатомічних ділянках м`яких тканин можуть відповідати давності перебування тіла в піщаному ґрунті на протязі 1-2 місяців.

Переломи під`язикової кістки могли утворитися внаслідок позамежного згинання кінцевої частини лівого великого ріжка цієї кістки у внутрішньому напрямку від дії на ліву-бокову поверхню шиї і правого ріжка від дії на праву-бокову поверхню шиї ОСОБА_21 , як одномоментно, так і розрізнено, якогось твердого, тупого травмуючого предмету чи знаряддя, що, скоріш за все, міг мати обмежену контактну поверхню.

Протиставлене розташування переломів правої та лівої частин під`язикової кістки, напрямок дії травмуючої сили може відповідати механізму виникнення внаслідок здавлювання шиї пальцями кисті руки.

Враховуючи наявність та властивості переломів кісток під`язикової кістки, можна припустити, що причиною смерті ОСОБА_21 являється механічна асфіксія внаслідок здавлювання шиї, і яка в даному випадку може мати властивості тяжкого тілесного ушкодження та перебувати в причинному зв`язку з настанням смерті.

Перелом кісток носа спричинений дією якогось твердого, тупого травмуючого предмету чи знаряддя, що скоріш за все міг мати обмежену контактну поверхню з напрямком прикладання спереду назад зліва направо. Ізольовані переломи кісток носа прижиттєвого характеру мають властивості легкого ступеня тяжкості.

Переломи під`язикової кістки та кісток носа спричинені не менш як триразовим прикладанням травмуючих твердих поверхонь до правої бокової поверхні шиї, до лівої бокової поверхні шиї, до передньої поверхні обличчя. Властивості та локалізація переломів під`язикової кістки ОСОБА_21 виключають механізм їх виникнення внаслідок падіння з висоти власного росту.

Також проведеним дослідженням трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер справа та зліва, травматичного відчленування пальців лівої кисті, переломів кісток правого передпліччя, відкритої рани грудної клітини, живота та тазу по передній поверхні з повною евісцерацією (видаленням) внутрішніх органів грудної та черевної порожнини, зовнішніх статевих органів, повного скелетування м`яких тканин обличчя та склепіння голови, правої руки, що виникли внаслідок багаторазової однотипної дії обмеженої контактуючої поверхні твердих предметів та мають ознаки походження від дії зубів великих ссавців, що підтверджується даними судової медико-криміналістичної експертизи.

У всіх вищенаведених тілесних ушкодженнях об`єктивних ознак для встановлення прижиттєвості їх виникнення не виявлено, що пов`язано з гнилісними трупними змінами.

В м`язовій тканині від трупа виявлено наявність етилового алкоголю в кількості 1,8 проміле, що вказує на вживання алкогольних напоїв перед настанням смерті. Враховуючи кліматично обумовлені умови перебування тіла в піщаному ґрунті, ступінь вираженості гнильних змін, з врахуванням коефіцієнтів перерахунку кількісного вмісту етилового алкоголю в м`язовій тканині, на час настання смерті ОСОБА_21 міг перебувати в стані від легкого до середнього ступеня алкогольного сп`яніння.

Судово-медичних даних про волочіння тіла чи тілесних ушкоджень з ознаками механізму виникнення внаслідок самооборони під час дослідження трупа ОСОБА_21 не виявлено (Том 2, а.с. 243-245).

Висновком експерта № 1046 від 01 червня 2018 року судово-токсикологічної експертизи зразка тканини з м`язу трупа ОСОБА_21 , з якого відомо, що при судово-токсикологічній експертизі м`язової тканини з трупа виявлено етиловий спирт в кількості 1,8 %о проміле. Не виявлено метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів та їх ізомерів (Том 2, а.с. 246).

Із протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 20 травня 2018 року з ілюстративними таблицями до нього судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_13 у присутності понятих при пред`явленні трупа, виявленого у частково розкритій ямі на ділянці лісового масиву біля ґрунтової лісової дороги, що розташована поблизу с. Комарівка Славутського району Хмельницької області, по наявному на ньому одягу, татуюванні на лівому плечі у вигляді полум`я та ланцюжку із хрестиком впізнала свого племінника ОСОБА_31 (Том 3, а.с. 42-43, 46-50).

Із протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 20 травня 2018 року з ілюстративними таблицями до нього судом встановлено, що свідок ОСОБА_25 у присутності понятих при пред`явленні трупа, виявленого у частково розкритій ямі на ділянці лісового масиву біля ґрунтової лісової дороги, що розташована поблизу с. Комарівка Славутського району Хмельницької області, по наявному на ньому одягу, татуюванні на лівому плечі та ланцюжку із хрестиком впізнала свого племінника ОСОБА_31 (Том 3, а.с. 44-50).

У відповідності до даних постанов про визнання предметів речовими доказами від 21 травня та 07 листопада 2018 року пачку з-під цигарок марки «West Blue», скляну пляшку із металевим корком, палицю з прив`язаним поліетиленовим пакетом, пластикову пляшку, частину тканини, подібної до тканини сорочки на трупі, спортивні штани, п`ять зразків коренів підґрунтових із слідами їх розрубування під кутом, недопалки з-під цигарок, а також мобільний телефон марки «LG» в корпусі чорного кольору, фрагмент плечової кістки, джинсові штани, рубашку, залишки розірваної майки, труси, пару шкарпеток, чоловічі кросівки визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (Т. 4, а.с. 57-58).

Згідно з протоколом огляду речових доказів від 30 травня 2018 року з фототаблицею до нього предметом огляду є одяг та взуття, в які був одягнений ОСОБА_21 , труп якого виявлено у частково розкритій ямі на ділянці лісового масиву біля ґрунтової лісової дороги, що розташована поблизу с. Комарівка Славутського району Хмельницької області (Том 4, а.с. 41-56).

За змістом протоколу огляду речових доказів від 07 листопада 2018 року предметом огляду є мобільний телефон марки «LG» в корпусі чорного кольору та спецпакети із речовими доказами (Том 4, а.с. 59).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24 липня 2018 року з відеозаписом до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_22 , під час якого останній повідомив, що 14 квітня 2018 року у нічну пору він разом із ОСОБА_17 на автомобілі поверталися з відпочинку до с. Мислятин Ізяславського району. Перед селом їх зупинив незнайомий йому чоловік та попросив підвезти його, на що вони погодилися. Під час руху між ОСОБА_17 та незнайомим чоловіком виник словесний конфлікт. Потім вони усі вийшли з автомобіля. Далі між ОСОБА_17 та незнайомим чоловіком розпочалася бійка, в ході якої обвинувачений задушив потерпілого. Після чого ОСОБА_17 самостійно погрузив тіло до автомобіля та сказав, що його потрібно вивезти кудись і закопати. У подальшому вони поїхали до лісу, що поруч із м. Нетішин, де свідок залишився біля автомобіля, а ОСОБА_17 пішов закопувати тіло (Том 4, а.с. 62-66).

За висновком судово-медичної експертизи № 111 від 18 жовтня 2018 року на основі проведеного дослідження трупа, даних лабораторних досліджень, даних матеріалів кримінального провадження № 0000118 лікар судово-медичний експерт прийшов до висновку, що локалізація та характер ушкоджень, виявлених під час експертизи трупа ОСОБА_21 , відповідають показам, відображених свідком ОСОБА_22 у ході проведення слідчого експерименту (Том 4, а.с. 61).

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 12 липня 2018 року з описом та DVD диском до нього, відповідно до якого на підставі ухвал слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в ПрАТ «Київстар» отримано копію даних, які містять інформацію у вигляді СМС повідомлень, вхідних та вихідних дзвінків абонентів: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , що записана на електронний носій (Том 4, а.с. 67-71).

Аналітичними довідками про опрацювання номерної інформації, отриманої від операторів мобільного зв`язку в ході досудового розслідування кримінального провадження, з яких встановлено, що абонентський номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_17 , фіксується в трьох точках моніторингу, отриманого за фактом вбивства ОСОБА_21 , а саме: у с. Мислятин (місце, де востаннє бачили потерпілого), на дорозі зі сполученням «Ізяслав - Лютарка» (маршрут руху) та у місці, де виявлено труп ОСОБА_21 ОСОБА_17 знаходився у районі, де було виявлено труп ОСОБА_21 в періоди часу: з 01 год. 47 хв. 14 квітня 2018 року по 02 год. 40 хв. 15 квітня 2018 року; з 10 год. 51 хв. до 11 год. 12 хв. 17 квітня 2018 року. Разом з тим, з 01 січня 2018 року по 01 червня 2018 року абонентський номер ОСОБА_17 лише двічі фіксувався базовими станціями, які обслуговують місце, де виявлено труп потерпілого. У ніч, коли зник ОСОБА_21 , у ОСОБА_22 (абонентський номер НОМЕР_3 ) зафіксовано «провал» у зв`язку, а 17 квітня 2018 року ОСОБА_17 , ймовірно знаходячись на місці, де було закопано труп ОСОБА_21 , дзвонив до ОСОБА_22 . Розмова між ними тривала 6 хв. 11 сек. (Том 4, а.с. 72-83).

Згідно з протоколом щодо результатів здійснення негласних слідчих розшукових дій від 23 серпня 2018 року під час проведення негласних (розшукових) слідчих дій аудіо-, відео контролю за місцем тимчасового перебування ОСОБА_17 (приміщення камери ІТТ № 1 м. Хмельницький ГУНП в Хмельницькій області, кабінету № 2 Зарічанського ВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області, кабінету № 409 УКР ГУНП в Хмельницькій області), які проводилися на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Хмельницької області від 24 липня 2018 року, одержана інформація, що обвинувачений позбавив життя ОСОБА_21 та приховав тіло потерпілого (Том 4, а.с. 94-105).

Із висновку стаціонарної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи № 608 від 09 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_17 на час вчинення інкримінованого йому злочину не в повній мірі міг розуміти значення своїх дій та не повною мірою міг керувати ними, оскільки в той момент він знаходився у стані високого психоемоційного збудження, що відповідає юридичному критерію «стан сильного душевного хвилювання». ОСОБА_17 на час вчинення інкримінованого йому злочину та на даний час душевною хворобою, психічним розладом не страждав та не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Стан сильного психоемоційного збудження ОСОБА_17 під час скоєння делікту був зумовлений поведінкою та непрямими діями потерпілого. Механізм переживань у ОСОБА_17 заключався у «терпінні» кілька років та прямими діями з боку потерпілого (словесні образи), що призвело до афективної реакції ОСОБА_17 , яка супроводжувалася високим емоційним збудженням із фрагментарністю сприйняття та частковою амнезією окремих епізодів скоєного. ОСОБА_17 не схильний до фантазування, перекручування фактів об`єктивної дійсності та може вірно їх сприймати (Том 4, а.с. 121-124).

У відповідності до висновку повторної стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 45 від 22 квітня 2020 року під час інкримінованих йому дій ОСОБА_17 знаходився у стані сильного емоційного напруження, що може бути психологічною підставою для юридичного трактування стану сильного душевного хвилювання. Стан сильного емоційного напруження виник у ОСОБА_17 як виключна емоційна реакція на поведінку потерпілого ОСОБА_21 , яка обмежила його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (Том 5, а.с. 62-70).

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у заставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

У контексті п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вбачається, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Відповідно до п. 23 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що потрібно мати на увазі, що суб`єктивна сторона вбивства, відповідальність за яке передбачено статтею 116 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за зазначеною статтею є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди).

Відповідно до ст. 115 КК України при відмежуванні умисного вбивства від умисного вбивства, вчиненого у стані сильного душевного хвилювання, слід приймати до уваги суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а саме, коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний, хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання. Питання про умисел слід вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, а саме: спосіб, знаряддя злочину, кількість, локалізація, характер поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки. Якщо такий факт не встановлений, умисне вбивство відсутнє, а вчинене належить кваліфікувати за наслідками, що настали, а саме на заподіяння умисного вбивства, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання (в стані афекту), що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.

Отже, саме ці дві ознаки розмежовують умисне вбивство, за яке наступає кримінальна відповідальність за ст. 115 КК України і умисне вбивство, за яке наступає кримінальна відповідальність за ст. 116 КК України, а за рештою ознак ці два злочини є тотожними.

Відповідно до диспозиції ст. 116 КК України умисне вбивство визнається вчиненим у стані сильного душевного хвилювання, якщо таке хвилювання виникло раптово внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.

Стан сильного душевного хвилювання, про який йдеться в статті 116 КК України - це стан фізіологічного афекту, що являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою втрачає контроль над своїми діями і здатністю керувати ними.

Афект, в стані якого скоюється даний злочин, безпосередньо пов`язується з певною неправомірною або аморальною поведінкою потерпілого, насильством, знущанням або тяжкою образою або іншими протиправними або аморальними діями (бездіяльністю), а також тривалою психотравмуючою ситуацією, яка виникає у зв`язку з систематичною протиправною або аморальною поведінкою потерпілого. Такі дії (бездіяльність) повинні бути здійснені особою, на життя якого робить замах злочинець, саме такі дії (бездіяльність) потерпілого є необхідною обов`язковою умовою виникнення афекту винного в даному злочині.

У силу раптовості, інтенсивності афекту винний може і не усвідомлювати повністю своїх дій, не осмислити до кінця, яку шкоду життю і здоров`ю потерпілого він бажає заподіяти, а тому він не може передбачити настання тяжких наслідків і не бажати цих наслідків, хоча і не представляє чітко ступінь їх тяжкості.

Крім однозначного висновку в висновку судово-психіатричного експерта № 45 від 22 квітня 2020 року про те, що ОСОБА_17 під час інкримінованих дій знаходився в стані сильного емоційного збудження, який обмежив його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, експертами також зазначено, що емоційний стан, який виник та протікав у ОСОБА_17 , включав три основних компоненти.

Перший компонент - це емоційне збудження, яке визначило мобілізаційні зрушення в організмі, зростання збудливості, швидкості та інтенсивності протікання психічних, моторних та вегетативних процесів. Відбулася суб`єктивна оцінка ситуації, особливо значима для ОСОБА_17 , яка повернула його в минулі переживання.

Другий компонент фаза афективного вибуху, характеризувалась частковим звуженням свідомості, з фрагментарністю сприйняття та домінуванням значимих переживань, порушенням діяльності, що супроводжувалось зниженням контролю і опосередкованості дій.

Третій компонент після афективна фаза, наявність психічної та фізичної астенії. ОСОБА_17 після інкримінованих дій перебував у розгубленому стані, то робив спроби надання допомоги, то їхав автомобілем у одну сторону, то в іншу, що свідчить про дезорганізацію поведінки.

У підсумку, ОСОБА_17 на період інкримінованих дій перебував в стані сильного емоційного напруження, як шокової дезорганізації психічних функцій і поведінки. У ОСОБА_17 актуалізувався стан гніву та образи на давні психотравмуючі стосунки, наслідком чого стала короткотривала інтенсивна емоція, яка стала домінуючою в свідомості та обмежила його здатність контролювати свою поведінку, а також керувати нею.

Підтверджує кваліфікацію описаного стану ще й ряд інших важливих ознак, а саме: парадоксальність та чужість для особистості ОСОБА_17 інкримінованих дій, перевищення ступеня емоційних проявів порівняно із об`єктивною оцінкою подразника, що зумовив конфліктну ситуацію, часткова амнезія (нездатність відтворювати ситуацію в цілому) подій.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_32 висновок експертизи № 608 від 09 жовтня 2018 року підтримав, вказав, що під час обстеження у ОСОБА_17 спостерігалася відповідна клінічна симптоматика, яка й дала можливість експертам зробити висновок про наявність у останнього під час вчинення інкримінованого йому злочину афективної реакції, що супроводжувалася високим емоційним збудженням.

Аналізуючи дані вищевказаних висновків експертів, суд приходить до переконання, що дані висновки ґрунтуються на матеріалах справи та обставинах, які мали місце в дійсності, та приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_17 під час вчинення інкримінованого йому злочину перебував у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілого. Підстав не довіряти цим висновкам експертизи у суду немає.

Дані висновки аргументовані з наукової точки зору і суд приймає їх до уваги, як належні докази.

Вищезазначені докази переконують суд, що дії обвинуваченого ОСОБА_17 необхідно кваліфікувати за ст. 116 КК України як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілого.

Передбачених процесуальним законом підстав для визнання вищенаведених доказів неналежними або недопустимими суд не вбачає.

Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Зважаючи на вказані приписи процесуального закону, суд через неналежність до кримінального провадження не приймає до уваги та не надає оцінку таким доказам: висновку судово-трасологічної експертизи № 4.2-0438:18 від 15 червня 2018 року, висновку судово-біологічної експертизи № 417 від 06 вересня 2018 року, висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 4.6-0346:18 від 09 липня 2018 року, протоколу обшуку автомобіля марки «Ford Ranger», д.н.з. НОМЕР_1 , від 24 липня 2018 року.

Перераховані докази не підтверджують існування чи відсутність обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та не мають у ньому будь-якого значення, а також не вказують на достовірність чи можливість використання інших доказів у кримінальному провадженні.

Також суд критично оцінює дані протоколу слідчого експерименту від 24 липня 2018 року з відеозаписом до нього, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_17 , в ході якого останній вказував на те, що потерпілий ОСОБА_21 вдарив його у груди та намагався втекти, а ОСОБА_17 поставив йому підніжку, внаслідок чого потерпілий впав обличчям донизу та втратив свідомість (Том 4, а.с. 90-93).

Так, за висновком судово-медичної експертизи № 111 від 18 жовтня 2018 року лікар судово-медичний експерт прийшов до висновку, що локалізація та характер ушкоджень, виявлених під час експертизи трупа ОСОБА_21 , не відповідають показам, відображеним підозрюваним ОСОБА_17 у ході проведення слідчого експерименту.

Крім того, будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_17 повністю погодився із фактичними обставинами кримінального правопорушення, зазначеними у складеному щодо нього обвинувальному акті, та надав суду зізнавальні показання щодо вчиненого ним діяння.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відтворені обвинуваченим під час проведення із ним слідчого експерименту 24 липня 2018 року фактичні обставини кримінального провадження є надуманими та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, іншим доказам, дослідженим судом, тому суд оцінює їх як спосіб захисту ОСОБА_17 від повідомленої йому підозри під час досудового розслідування.

Разом з тим, доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів - витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000118 (Том 2, а.с. 234) та протоколу огляду місця події та трупа від 20 травня 2018 року (Том 3, а.с. 1-32) суд вважає помилковими.

В обґрунтування своєї позиції сторона захисту посилається на те, що вказані докази суперечать один одному, оскільки старший слідчий слідчого відділу СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_33 не міг у один і той же час вносити відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та проводити огляд місця події та трупа.

Слід зазначити, вказаний витяг з ЄРДР датований 31 травня 2018 року. З нього вбачається, що він підписаний старшим слідчим ОСОБА_33 у зв`язку з одержанням відомостей щодо кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Між тим, датою внесення відповідних відомостей до ЄРДР є 20 травня 2018 року. Тому помилковим є висновок сторони захисту, що саме старший слідчий ОСОБА_33 вносив відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, одночасно проводячи огляд місця події та трупа 20 травня 2018 року.

Підходячи до обрання міри покарання обвинуваченому, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, зокрема, характеристику, сімейний стан, фактичні обставини провадження.

Вчинене ОСОБА_17 кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості.

ОСОБА_17 раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога, невропатолога та психіатра не перебуває.

Свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обвинувачений під час розгляду справи в суді визнав повністю.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_17 , є добровільне відшкодування моральної та майнової шкоди потерпілому ОСОБА_14 на суму 50 000 грн., добровільне відшкодування потерпілій ОСОБА_13 майнової шкоди у загальному розмірі 33 698 грн., а також добровільне відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_15 на суму 25 000 грн.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_17 , судом не встановлено.

Не може бути врахована обвинуваченому як пом`якшуюча покарання обставина активне сприяння розкриттю злочину.

Так, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» визначено поняття «активне сприяння розкриттю злочину», під яким вважається надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин. Відповідно до обвинувального акту щодо ОСОБА_17 слідчим не вказано про наявність обставини, яка пом`якшує покарання, активного сприяння розкриттю злочину.

Оскільки встановлення обставини «активне сприяння розкриттю злочину» згідно наведених роз`яснень Пленуму можливе лише під час досудового розслідування і слідчий у обвинувального акті, погодженому прокурором, не зазначає про наявність такої обставини, по-суті визнавши її відсутність у вигляді надання ОСОБА_17 допомоги у встановленні обставин, що мали значення для розслідування злочину, суд не враховує її при призначенні покарання обвинуваченому.

Суд також не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Так, розкаяння передбачає крім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. У ході судового розгляду ознак щирого каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні суд не встановив.

Суд враховує той факт, що обвинуваченим сплачено для кожного із потерпілих певну суму коштів у рахунок відшкодування шкоди. Однак, судом береться до уваги й те, що ОСОБА_17 у судовому засіданні не висловив осуду своєї поведінки, критично висловлювався у сторону потерпілого ОСОБА_21 , а також у сторону інших потерпілих, що свідчить про формальний характер його каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Рівненським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації у Рівненській області» 25 січня 2019 року складено досудову доповідь стосовно ОСОБА_17 , згідно з якою обвинувачений до затримання проживав разом із дружиною, неповнолітньою донькою та батьком, також має на утриманні двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу. Має неповну вищу освіту, працював директором ТОВ «Дімакс Агро», матеріально забезпечував свою сім`ю, стосунки у сім`ї гарні. Орган з питань пробації вказує на наявність середнього ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та високого ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а тому вважає за неможливе виправлення та досягнення правослухняної поведінки ОСОБА_17 без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

При призначенні ОСОБА_17 покарання суд враховує позицію потерпілих, які висловили думку, що обвинувачений заслуговує на найбільш сувору міру покарання за вчинення інкримінованого йому злочину.

Відтак, суд приходить до висновку, що покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки є саме тим покаранням для ОСОБА_17 , яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним про його особу, обставинам, що пом`якшують йому покарання, саме таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наслідки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке призвело до смерті потерпілого, передбачених ст. 75 КК України підстав для звільнення ОСОБА_17 від відбування покарання з випробуванням суд не убачає.

Потерпілою ОСОБА_13 подано до суду цивільний позов про стягнення на її користь з обвинуваченого ОСОБА_17 33 698 грн. майнової шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Потерпілим ОСОБА_15 подано до суду цивільний позов про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_17 200 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У ході розгляду справи ОСОБА_17 повністю відшкодовано ОСОБА_13 завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду, що остання беззаперечно підтвердила у судовому засіданні. Відтак, у цій частині вимог позов ОСОБА_13 задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_15 про стягнення з ОСОБА_17 моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї, чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Матеріалами провадження встановлено, що потерпілий ОСОБА_21 протягом тривалого часу проживав у м. Одеса. Його ж брат ОСОБА_15 та тітка ОСОБА_13 , які визнані по справі потерпілими, проживали окремо від нього. Цей факт вони підтвердили у судовому засіданні.

Таким чином, оскільки потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_13 однією сім`єю із потерпілим ОСОБА_21 не проживали, відсутні законні підстави для стягнення на їх користь із обвинуваченого моральної шкоди.

Аналогічних висновків щодо застосування ч. 2 ст. 1168 ЦК України дійшов Верховний Суд у справі № 182/2352/14-к у постанові від 13 грудня 2018 року.

Також у зв`язку з призначенням ОСОБА_17 покарання у виді позбавлення волі з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків по відбуванню покарання до набрання вироком законної сили йому слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з тим, витрати на проведення судово-дактилоскопічної експертизи вилучених в ході огляду місця події скляної та пластикової пляшок у сумі 715 грн., витрати на проведення судово-трасологічної експертизи вилучених в ході огляду місця події п`яти відрізків деревини у сумі 715 грн. та витрати на проведення судово-біологічної експертизи в сумі 14 704 грн. 30 коп. не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки висновки експертів № 4.2-0438:18 від 15 червня 2018 року, № 417 від 06 вересня 2018 року, № 4.6-0346:18 від 09 липня 2018 року не мають доказового значення для даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_17 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_17 до набрання вироком законної сили залишити попередній у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_17 з 10 серпня 2020 року, зарахувавши в цей строк час тримання під вартою з 24 липня 2018 року по 09 серпня 2020 року включно відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_17 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відмовити.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_15 до обвинуваченого ОСОБА_17 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відмовити.

Процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 16 134 грн. 30 коп. віднести на рахунок держави.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року на майно, вилучене в ході обшуку автомобіля, який проведено 24 липня 2018 року, а також під час затримання підозрюваного ОСОБА_17 , яке мало місце 24 липня 2018 року, а саме: на автомобіль марки «Ford Ranger», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , а також на мобільний телефон марки «LG» моделі «К-10» у корпусі чорного кольору, у якому встановлено два стартових пакети ПрАТ «Київстар» із № , № НОМЕР_5 .

Речові докази по справі:

-пусту пачку з-під цигарок «West blue», скляну пляшку із металевим корком з етикеткою на ній з видимою назвою напою «Raver Que…», пакет, що виявлений зав`язаним на палиці, який знаходився поблизу місця виявлення трупа, пластикову пляшку прозоро-коричневого кольору, клаптик смугастої форми тканини, аналогічної тканині рубашки на трупові, виявленої біля трупа, спортивні штани чорного кольору, п`ять експериментальних відрізків коренів дерев зі слідами їх розділення, 7 недопалків від цигарок, джинсові штани чорного кольору, клітчату рубашку по типу байкової, залишки розірваної майки білого кольору, труси чорного кольору, пару шкарпеток чорного кольору, чоловічі кросівки із шнурками синього кольору, які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, знищити;

-скляну пляшку, пластикову пляшку, пачку з-під цигарок, п`ять недопалків, фрагмент тканини, фрагмент плечової кістки, які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, знищити;

-мобільний телефон марки «LG» моделі «К-10» у корпусі чорного кольору, який перебуває на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, повернути обвинуваченому ОСОБА_17 ;

-автомобіль марки «Ford Ranger», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , який зберігається на штрафному майданчику Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, повернути власнику ОСОБА_34 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1