ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1879/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/313/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за № №0000200 від 01 вересня 2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2020 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, не судимого згідно ст. 89 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України і призначено йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 1 вересня 2019 року.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_7 зараховано термін його попереднього ув`язнення з 1 вересня 2019 року (з моменту затримання) по дату набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою у Державній установі «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)».

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2019 року (№596/1504/19).

Вироком суду також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно вироку суду, 01 вересня 2019 року в першій половині дня, близько 12 години, під час спільного розпивання алкогольних напоїв в приміщенні літньої кухні, що на території домогосподарства ОСОБА_7 в с. Постолівка Гусятинського району Тернопільської області, між останнім та ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочалась словесна суперечка. Під час вказаного словесного конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи протиправний намір ОСОБА_7 умисно наніс множинні удари у різні частини тіла ОСОБА_9 , від яких останній отримав численні тілесні ушкодження а саме:

- масивні крововиливи в м`які тканини голови, крововиливи в м`яких тканинах грудей, численні садна та десять синців на голові, численні садна в проекції лівої ключиці, синець правої пахвової ділянки, чотири синці та шість саден на правій руці, п`ять синців та численні садна на лівій руці, один синець та численні садна ділянки правого кульшового суглобу, один синець правої та один синець лівої здухвинної ділянки, один синець проекції верхньої ості лівої клубової кістки, три синці на лівій нозі, два синці та одне садно на правій нозі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- закрита черепно-мозкова травма голови з забоєм головного мозку та крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, закрита травма грудей з численними, по кількох анатомічних лініях переломами 4-12-го правих ребер та 6-го лівого ребра, частина із яких з помірним зміщенням та пошкодженням пристінкової плеври, переломом грудини та масивними крововиливами в м`яких тканинах в місцях вищевказаних переломів, закрита травма органів черевної порожнини у вигляді травматичного розриву селезінки та печінки, з приводу якої було проведено оперативне втручання 01 вересня 2019 року «Середньо-серединна лапаротомія. Спленектомія. Зашивання рани печінки, ревізія органів черевної порожнини, дренування черевної порожнини», які за ступенем тяжкості та за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Після наведеного ОСОБА_9 втратив свідомість та був госпіталізований в Гусятинське КНП «Гусятинська ЦКРЛ».

02 вересня 2019 року, під час надання медичної допомоги ОСОБА_9 в зазначеному лікувальному закладі, останній від нанесених ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми голови з забоєм головного мозку та крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, помер.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію його дій, просить вищевказаний вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Свої доводи мотивує тим, що призначене покарання є занадто суворим, оскільки він вперше вчинив тяжкий злочин, щиро розкаявся, у потерпілого до нього немає жодних претензій.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити з мотивів, викладених у ній, прокурора, який заперечив про задоволення апеляційної скарги та вважає вироку суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 ст. КК України, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_7 , то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненим злочинам та особі обвинуваченого, необхідна й достатня для його виправлення та попередження нових правопорушень.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання судом першої інстанції віднесено щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди, позицію потерпілого, що просив суворо не карати обвинуваченого та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до змісту вимог ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного.

В даному випадку, встановивши наявність пом`якшуючих обставин, суд призначив покарання ОСОБА_7 наближене до мінімального, однак не встановив таких обставин, що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ним злочину, а отже не знайшов підстав для застосування ст.69 КК України, і з таким рішенням суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів.

При цьому, як вбачається з матеріалів провадження, судом при призначенні покарання враховано й те, що ОСОБА_7 , негативно характеризується за місцем проживання, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого потерпілий загинув, враховано характер дій обвинуваченого, кількість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без його ізоляції від суспільства, тому призначив покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на строк наближений до мінімального, оскільки з врахуванням даних про особу обвинуваченого та фактичних обставин кримінального провадження саме таке покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції вірно визначено вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а отже не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та пом`якшення йому міри покарання, як про це ставить питання в апеляційній скарзі обвинувачений.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2020 року стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді