Ухвала
26 серпня 2020 року
м. Київ
Провадження № 13-66зво20
Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 перевірив заяву ОСОБА_2 про перегляд судових рішень за виключними обставинами з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом і
ВСТАНОВИВ:
У заяві, яка надійшла та зареєстрована Верховним Судом 11 серпня 2020 року і розподілена судді 25 серпня 2020 року, ОСОБА_2 ставить питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень у кримінальному провадженні № 0000361 від 01 червня 2017 року та в пов`язаних з ним кримінальних провадженнях, а саме: ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року, ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 січня 2020 року, ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 10 березня 2020 року, ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 лютого 2020 року, ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21 лютого 2020 року, ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 червня 2020 року, ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 липня 2020 року.
Заявник вважає, що зазначені судові рішення мають бути переглянуті за виключними обставинами у зв`язку з наявністю рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 06 липня 2020 року (оприлюднене 08 липня 2020 року), яким відмовлено у знятті з ОСОБА_2 імунітету, гарантованого статтею 1 Шостого протоколу до Генеральної угоди про привілеї та імунітети Ради Європи, статті 51 Європейської Конвенції з прав людини (далі ЄКПЛ).
Перевіривши заяву на відповідність вимогам статті 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), вважаю за необхідне залишити заяву без руху з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 459 КПК встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, є виключною обставиною.
Заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами повинна відповідати встановленим частиною 2 статті 462 КПК вимогам до її форми та змісту і містити, зокрема, обґрунтування наявності виключних обставин.
З наданих суду матеріалів вбачається, що заступником Генерального прокурора ОСОБА_3 12 лютого 2020 року до ЄСПЛ було скеровано лист про позбавлення імунітету ОСОБА_4 , який є чоловіком судді ЄСПЛ. До листа було долучено проект повідомлення про підозру та викладено фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування.
На обґрунтування своєї позиції про необхідність перегляду постановлених судових рішень у межах кримінального провадження № 0000361 від 01 червня 2017 року та у пов`язаних з ним кримінальних провадженнях заявник посилається на рішення ЄСПЛ від 06 липня 2020 року про відхилення клопотання про зняття з ОСОБА_2 імунітету, гарантованого статтею 1 Шостого протоколу до Генеральної угоди про привілеї та імунітети Ради Європи, статті 51 ЄКПЛ.
Однак в заяві не зазначено:
- чи всі судові рішення, про скасування яких просить заявник, були предметом розгляду ЄСПЛ та які саме порушення міжнародних зобов`язань України були констатовані ЄСПЛ під час ухвалення кожного з них судами України;

- у якому з пунктів рішення ЄСПЛ йдеться про порушення Україною міжнародних зобов`язань «при вирішенні даної справи судом»;
- яким чином рішення про закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування щодо підозрюваних і скасування рішень слідчих суддів про обрання щодо них запобіжних заходів, про що просить заявник, відновить його попередній юридичний стан (імунітет).
Окрім того, в пункті 5 заяви з посиланням на статтю 13 Конвенції йдеться про ефективний спосіб захисту порушених прав і свобод, з посиланням на статті КПК про недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. В інших пунктах зазначено про порушення імунітету судді. Однак в заяві не зазначено чи вважає заявник поняття «права та свободи людини» і «імунітет судді» тотожними.
У пункті 2.3. заяви ОСОБА_2 робить висновок про незаконність всього кримінального провадження, не пояснюючи чому порушення імунітету щодо нього є підставою для визнання усіх доказів у кримінальному провадженні щодо всіх підозрюваних (обвинувачених) недопустимими, та на яких правових підставах Велика Палата Верховного Суду вправі вирішувати питання про допустимість доказів у кримінальному провадженні, яке наразі перебуває на стадії досудового розслідування, та у всіх виділених з нього провадженнях, в тому числі і в тих, про які заявникові наразі не відомо.
Викладене свідчить про відсутність у заяві обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин (пункт 5 частина 2 статті 462 КПК).
Також вимоги у заяві про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження не узгоджуються з положенням статті 467 КПК щодо рішень, які може ухвалити Верховний Суд за результатами перегляду судового рішення за виключними обставинами.
Відповідно до частини 3 статті 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини 3 статті 429 цього Кодексу, тобто заява повертається заявнику.
Недоліки заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами позбавляють можливості вирішити питання про відкриття провадження і є підставою для залишення заяви без руху та надання заявникові строку для усунення недоліків з метою виконання ним вимог пункту 5 частини 2 статті 462 КПК.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 429, 462, 464 КПК,
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_2 про перегляд постановлених судових рішень за виключними обставинами залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі, якщо недоліків не буде усунуто у встановлений строк, заяву буде повернуто заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати
Верховного Суду ОСОБА_1