Справа № 579/532/19
Провадження № 1-кп/589/544/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 1, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 1, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачений та його захисник підтримали позицію прокурора.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.
Дане кримінальне провадження підсудне Шосткинському міськрайонному суду Сумської області. Відповідно до ст. ст. 32,33 КПК України, підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено.
Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч.1 або ч.2ст. 284 КПК України, або зупинення провадження немає.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору - немає.
З вказаних мотивів суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта.
На підставі ст. 27 КПК України розгляд справи слід проводити в відкритому судовому засіданні.
Також в судовому засіданні прокурор вніс клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового слідства, які на даний час не зникли та не зменшились.
Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого також заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивуючи заперечення захисник зазначив, що обвинувачений вину у вчиненні злочину визнає, сприяв розкриттю злочину, щиро кається, на даний час у кримінальному провадженні зібрані усі докази, даних про те, що обвинувачений може незаконним чином впливати на свідків немає, підстави вважати, що обвинувачений вчинить новий злочин відсутні, він пенсіонер, у нього є постійне місце проживання.
Вирішуючи винесене на розгляд суду клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.
Роль суду при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.
Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Згідно вказаних норм закону підставою застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки, яким не може запобігти більш м`який запобіжний захід.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Висновки прокурора у клопотанні щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості обвинуваченого.
Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Як встановлено під час судового засідання, обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яким законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк понад десять років або довічне позбавлення волі, він немає стійких соціальних зав`язків, раніше судимий.
Тобто, на переконання суду, є доведеним певний ступінь ризиків неналежної процесуальної поведінки з боку обвинуваченого, який полягає у можливому ухиленні від суду, у разі незастосування щодо нього будь-якого запобіжного заходу.
Наявність інших ризиків прокурором у судовому засіданні залишилась недоведеною.
Тому, враховуючи зазначене, а також ті обставини, що обвинувачений сам повідомив про злочин у вчиненні якого він обвинувачується, в ході досудового слідства сприяв його розкриттю, на даний час у кримінальному провадженні зібрані усі докази, обвинувачений має постійне місце проживання та джерело доходу у виді пенсії, з моменту звільнення з під варти у даному кримінальному провадженні жодного разу до допускав порушення процесуальних обовязків, суд приходить до висновку, що тому ступеню ризиків, які доведено прокурором, може дієво запобігти інший більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.
Отже, на підставі викладеного суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.177, 178, 183, 314, ч. 5 ст. 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 1, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, в приміщенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області на 31 липня 2019 року о 13:55 год.
Проводити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.
Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді: прокурора, обвинуваченого, захисника, свідків.
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 на період доби з 22.00 по 06.00 год.
Зобов`язати обвинуваченого з`являтися за кожною вимогою суду протягом дії запобіжного заходу.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) утримуватись від спілкування зі свідками;
2) здати на зберігання до суду свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності);
3) носити електронний засіб контролю.
Строк дії запобіжного заходу визначити до 4 серпня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: