Справа № 492/92/16-к
Провадження № 1-кп/492/76/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, щодо якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 29 серпня 2020 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на те, що раніше доведені ризики не знизились і не відпали, а саме: обвинувачений скоїв тяжкий злочин, перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків по наявному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою проте звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру застави.

Розглянувши подане прокурором клопотання щодо продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тобто, запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із приписом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років; з врахуванням і соціальних зв`язків ОСОБА_5 , який виявляє низьку соціальну адаптацію, оскільки до затримання не був працевлаштований, не мав стабільного доходу для існування та стійких соціальних зв`язків, з врахуванням того, що ОСОБА_5 судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, що свідчить про його стійку асоціальну позицію, суд вважає, що продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду зважаючи на тяжкість санкції статті за пред`явленим йому обвинуваченням; вчинення іншого кримінального правопорушення, тиск на потерпілих та свідків. Зазначені обставини свідчать також про наявність обґрунтованої підозри у можливості продовження кримінальної протиправної поведінки обвинуваченим, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Встановлені судом ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними та виправдовують обмеження волі обвинуваченого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України щодо винятковості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з врахуванням вищенаведеного, суд на даний час розгляду справи, в судовому засіданні не вбачає підстав для зміни обвинуваченому застосованого відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою і вважає що слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , строком на 60 діб, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, що стосується клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 про зменшення розміру застави, суд зазначає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд не вбачає підстав для зменшення розміру застави.

Таким чином, за переконанням суду застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить його належну процесуальну поведінку і уникнення ризиків наведених вище, перешкоджання і завершення розгляду кримінального провадження в суді.

За станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі.

З матеріалів справи випливає, що обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, та продовжити до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, главою 18, ст. ст. 331, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, з 11 серпня 2020 року до 09 жовтня 2020 року, з визначенням застави в розмірі тридцяти розмірів прожиткових мінімумах для працездатних осіб, що становить 63060,00 грн.

Судове засідання відкласти на 15 вересня 2020 року о 10 годині 00 хвилин.

Обвинувачений ОСОБА_5 звільняється з-під варти негайно після внесення застави у вказаному розмірі.

У разі внесення обвинуваченим визначеного судом розміру застави, покласти на ОСОБА_5 строком на 60 діб наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою закінчується 09 жовтня 2020 року.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії ухвали, через Арцизький районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання.

Повний текст ухвали суду складений 11 серпня 2020 року.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1