Справа № 492/92/16-к
Провадження № 1-кп/492/79/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення обвинувального акту прокурору

06 листопада 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000580 від 05.09.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 , ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
06.03.2020 р. до Арцизького районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 , ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, для здійснення судового провадження у іншому складі суду.Оскільки обставини, з`ясовані судом, від якого надійшло кримінальне провадження, і зроблені ним висновки не мають для суду, до якого воно надійшло, наперед встановленої сили і під час нового судового провадження не враховуються, судове провадження у даному кримінальному провадженні розпочато зі стадії підготовчого судового засідання, яке було призначено ухвалою від 13 березня 2020 року.

В підготовчому судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_4 , заявив клопотання, підтримане обвинуваченими та захисником-адвокатом ОСОБА_5 , про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 , ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, не конкретизовано у формулюванні обвинувачення механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, та обвинувальним актом порушено принцип презумпції невинуватості і забезпечення доведеності вини. Крім того, в обвинувальному акті міститься посилання на доказ сторони обвинувачення, можливість чого взагалі не передбачена ст. 291 КПК України, а саме, наявним є посилання на висновок судово медичного експерта.

В підготовче судове засідання потерпілі не з`явилися, звернулися до суду з заявами про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності.

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, розглянувши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 разом з додатками слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд вправі у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього визначені ст. 291 КПК України, однак органом досудового розслідування вимоги ст. 291 КПК України виконані не в повному обсязі, у зв`язку з чим обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не відповідає вимогам згаданої норми кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, суд наголошує на тому, що Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до п. п. 5, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення; дату його складення та затвердження.

Вирішуючи питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону, суд враховує висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва формула обвинувачення ); 3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Отже, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має містити дані щодо події кримінального правопорушення; мотиву вчинення кримінального правопорушення, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому не конкретно незрозуміло та суперечливо викладені обставини, які були встановлені слідчим за результатами досудового розслідування, що суперечить вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Так, зокрема ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, у обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин зазначено, що протиправними діями обвинувачених, потерпілі отримали різні| ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення, час вчинення злочину та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; мотив вчинення кримінального правопорушення.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Його додатковим факультативним об`єктом може виступати, зокрема, здоров`я особи.

Кримінальний кодекс України не пов`язує наявність хуліганства з його вчиненням у громадських місцях, однак вчинення хуліганських дій у присутності інших людей, є однією із ознак, яка вказує на грубість порушення громадського порядку.

Об`єктивна сторона хуліганства в самому Кримінальному кодексі України не конкретизована. Аналіз диспозиції ст. 296 показує, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є лише вчинення діяння. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується, зокрема, особливою зухвалістю.

Проявами особливої зухвалості під час цих дій є, зокрема, нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, тривале порушення спокою громадян, тимчасове порушення нормальної діяльності громадського транспорту тощо. Тобто хуліганство може виражатися у вчиненні діянь, які передбачені іншими статтями Особливої частини Кримінального кодексу України. Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу й обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення.

Кримінально караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням, зокрема, тривалості хуліганських дій, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

Також, в обвинувальному акті зазначено, що потерпілий ОСОБА_9 отримав наступні тілесні ушкодження: забій головного мозку легкого ступеня тяжкості; перелом мищельків потиличної кістки; гематома м`яких тьмяно потиличної ділянки зліва; закритий перелом 7 ребра зліва; вивих плечової кістки; забита рана правої тім`яної ділянки, синець по задньо-бічній поверхні шиї, множинні синці, садна правої половини тулуба.

Але з урахуванням описової частини кваліфікації ч.4 ст. 296 КК України, обвинувальному акті зазначено, що потерпілий ОСОБА_10 перебуваючи на території автостанції м. Арциз біля магазину «Візит» до якого підбіг ОСОБА_7 тримаючи в руках лопату, якому безпричинно, з хуліганських мотивів, проявляючи явну неповагу до суспільства, загальноприйнятим нормам моралі та правилам поведінки в суспільстві, грубо порушуючи суспільний порядок, проявляючи особливу зухвалість, умисно наніс один удар по спині та голові, від чого лопата зламалася і її частина відлетіла, а в руках ОСОБА_7 залишилась ручка лопати, після чого останній підбіг до лежачих на асфальті потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та ручкою від лопати наніс декілька ударів вказаним потерпілим.

Далі, ОСОБА_13 , продовжуючи свої хуліганські дії відносно вищевказаних потерпілих, тримаючи у руках предмет зовні схожий на обріз гладкоствольної мисливської рушниці направився у бік потерпілого ОСОБА_14 , який після отриманого вищевказаного удару лопатою від ОСОБА_7 почав йти у бік відділення «ПриватБанку», розташованого поряд з магазином «Візит», де біля порогу його наздогнав ОСОБА_13 , який притиснув до тулуба потерпілого вищевказаний предмет. Присутній біля порогу «ПриватБанку» ОСОБА_15 з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_16 зажадав від нього припинення злочинних дій відносно потерпілого ОСОБА_17 . В цей час до потерпілого ОСОБА_14 , який продовжував перебувати на порозі відділення «ПриватБанку» підбіг ОСОБА_7 , який наніс один удар ручкою від лопати по спині останнього.

Проте, після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначено, що встановити осіб, які нанесли ОСОБА_9 зазначені тілесні ушкодження не виявилося можливим.

З аналізу обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, вбачається відсутність викладення всіх обставин кримінального правопорушення, оскільки судом встановлено, що в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин, формулюванні обвинувачення не зазначено, в чому полягає грубість порушення громадського порядку (чи заподіяна істотна шкода громадському порядку, чи пов`язане хуліганство з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, чи зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, чи вимагає відновлення порядку значних, тривалих зусиль), чи вчинялися хуліганські дії в присутності інших осіб та в разі їх наявності кількість цих осіб, чи було порушено нормальну діяльність громадського транспорту, оскільки інкримінований обвинуваченому злочин був вчинений в людному місці - автостанції, а також тривалість хуліганських дій, що впливає на встановлення наявності об`єктивної сторони злочину; відсутнє конкретизоване зазначення тих обставин, які дають змогу встановити наявність такої ознаки суб`єктивної сторони даного складу злочину, як мотив, оскільки незрозуміло, в чому саме виразилася явна неповага до суспільства, яка характеризується, як правило, прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі тощо.

Також, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин зазначено, із хуліганських спонукань, керуючись умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень, використовуючи при цьому, для досягнення своєї злочинної мети, заздалегідь заготовлені дерев`яні предмети бити та ручку від лопати, користуючись своєю фізичною перевагою, нанесли множенні удари руками, ногами та вищевказаними дерев`яними предметами по тілу та голові потерпілого ОСОБА_12 , в результаті чого спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритого, лінійного перелому скроневої кістки з переходом тім`яну кістку зліва; забій головного мозку легкого ступеня тяжкості; закритий, косий перелом правої ліктьової кістки в ніжній третині; синець на верхній і ніжній повіці лівого ока; рана по задній поверхні правого передпліччя; 2 синця попередньо-пахвовій лінії зліва; синець по задньо-пахвовій лінії зправа; множенні садна тулуба, нижніх кінцівок.

З аналізу обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, вбачається відсутність викладення всіх обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки судом встановлено, що в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин, формулюванні обвинувачення взагалі не зазначено: механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому (якою частиною бити, ручки від лопати та в яку частину голови завдано удари потерпілому, а також по яким частинам тіла нанесені удари потерпілому); форму вини (прямий чи непрямий умисел); не конкретизовано відносно обвинувачених, хто та в яку частину тіла наносив удари потерпілому, що дасть змогу кваліфікувати дії обвинувачених; не зазначено на що був спрямований умисел обвинуваченого (спрямованість умислу винного дозволяє встановити наявність чи відсутність підстав для кваліфікації його дій за відповідними частинами ст. ст. 15 і 121 або 122 КК України).

Крім того, ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, у обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин зазначено, що 05.09.2015 р., приблизно о 03:30 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_13 , не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, перебуваючи у приміщенні нічного клубу «Маямі», розташованого по вул. Калмикова 39 в м. Арциз Одеської області, при вчиненні хуліганських дій продемонстрував присутнім відвідувачам закладу оголений предмет, зовні схожий на обріз гладкоствольної мисливської рушниці, чим порушив громадський порядок.

Далі, ОСОБА_13 , продовжуючи хуліганські дії 05.09.2015 о 03:46 годин, прибув на територію автостанції до магазину «Візит», розташованого по вул. Орджонікідзе 2/а в м. Арциз, Одеської області, де в цей час перебували потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_15 , та керуючись умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень останнім, умисно, без передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї продемонстрував вищевказаний оголений предмет, зовні схожий на обріз гладкоствольної рушниці, який застосовував для досягнення свого злочинного намір щодо зазначених потерпілих.

Проте, кваліфікація вищезазначених дій ОСОБА_6 , що викладена у обвинувальному акті, взагалі не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 263 КК України, яка передбачає, заборону носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Оскільки в обвинувальному акті не зазначено, не конкретизовано, яка саме вогнепальна зброя.

Крім того, відповідно до вимог ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Тому слідчий при наявності достатніх доказів має негайно і детально проінформувати зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення.

В разі, якщо в ході розслідування встановлена подія злочину та винуватість особи - складається обвинувальний акт (слідчим чи прокурором ч. 1 ст. 291 КПК України).

В силу п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Однак, при формулюванні обвинувачення, слідчий посилається на висновки експерта № 194 від 23.09.2015 р., № 195 від 23.09.2015 р., № 196 від 23.09.2015 р., які є доказом по даному кримінальному провадженню, та не можу буть наданим під час підготовчого судового засідання.

Тобто, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення містять посилання на конкретні докази, а саме: висновки судово медичного експерта № 194 від 23.09.2015 р., № 195 від 23.09.2015 р., № 196 від 23.09.2015 р., які є в розпорядженні сторони обвинувачення, та які ще до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкриває зміст і сутність означеного доказу обвинувачення, що суперечить положенням ч. ч. 2, 4 ст. 291 КПК України, та може свідчити про порушення принципів неупередженості і безпостережності дослідження ним доказів, що в свою чергу, є неприпустимим.

Таким чином, судом було встановлено, що в тексті обвинувального акту містяться посилання на висновки експерта № 194 від 23.09.2015 р., № 195 від 23.09.2015 р., № 196 від 23.09.2015 р., які відповідно до ст. 84 КПК України є доказом у кримінальному провадженні, при цьому посилання на наявність будь-яких доказів у змісті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, за загальними правилами КПК України є неприпустимим.

Таким чином, на думку суду, посилання в обвинувальному акті на докази, які можуть надаватись та досліджуватись виключно під час судового розгляду не відповідає та суттєво суперечить вимогам ч. 2ст. 291 КПК України.

Слід зауважити на тому, що викладені обставини, а саме розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактично ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

Так, Європейський суд з прав людини в п. 87 рішенні по справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року (статус остаточного набрало 06.12.2005 року), в якій були встановлені порушення статті 6 Конвенції та визначив, що принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових широкого поняття справедливого суду, яке також включає основоположний принцип змагальності процесу. Крім того, принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєве більш невигідне становище порівняно з іншою стороною.

Із наведених вище положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вказані обставини унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що в свою чергу безперечно порушує право обвинувачених на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» ч. 3 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої регламентовані ст. 20 КПК України.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зауважити, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження порушують вимоги ст. 23 КПК України безпосередності дослідження судом доказів, оскільки виклад фактичних обставин містить посилання на конкретні докази - висновок судово медичного експерта, який є в розпорядженні сторони обвинувачення та до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкриває сутність вказаних доказів, які підлягають доказуванню у суді, що на думку суду є неприпустимим, суттєвим недоліком та суперечить вимогам ч. 4 ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню обвинувального акту до судового розгляду.

Таким чином, вказані невідповідності обвинувального акту вимогам діючого КПК України, унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснити захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обставини, яка перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з невідповідністю вимогам діючого Законодавства та повернення обвинувального акту відносно за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 , ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, прокурору для усунення недоліків, які знайшли своє підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Крім того, у зв`язку з неможливістю призначення обвинувального акту до судового розгляду, цивільний позов прокурора в інтересах держави до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, слід повернути позивачу. Цивільний позов прокурора в інтересах держави до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, слід повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 314, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 , ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акту та отримання обвинувального акту для усунення його недоліків.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, слід повернути позивачу.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, слід повернути позивачу.

Копію наявної ухвали суду негайно направити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_1