Справа № 460/4960/17
Провадження №1-кп/944/102/20
29.10.2020 рокум.Яворів
Яворівський районний суду Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісновичі Городоцького району Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
обвинувачений ОСОБА_6 , 24 липня 2017 року близько 21 год 40 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою на вулиці Т. Шевченка в с. Добростани Яворівського району Львівської області, на ділянці поблизу адміністративної будівлі сільської ради, порушив чинні вимоги ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року з подальшими змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.5, 1.7, 1.10, 2.3 (б, д), 2.9 (а); 10.1, 12.3, які виразилися в тому, що він був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, при зміні напрямку руху - здійснив виїзд на узбіччя зустрічної смуги руху, по якому в зустрічному напрямку рухалася велосипедист ОСОБА_7 , та при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, а саме: наїзду на велосипедиста - ОСОБА_7 , яка отримала розрив правого акроміоключичного з`єднання, синяк в ділянці правого плечового суглоба, синяки і садна на обличчі, підшкірну гематому на лобі, синяки і садна на верхній і нижній лівій кінцівках, синяк на правому стегні, що відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_6 будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника, зазначив, що правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності йому зрозумілі, письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності підтримав у повному обсязі.
Представник потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо клопотання обвинуваченого та захисника про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не заперечує, однак просить розглянути цивільний позов та задовольнити такий в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо заявленого клопотання не заперечила.
Суд, заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого та його захисника про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
На підставі ст. 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа № 462/2762/14, провадження № 51-1241км18), за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Окрім цього, постановою Верховного Суду ККС від 19.11.2019 року у справі №345/2618/16-к встановлено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Виходячи з фактичних обставин кримінального провадження, подія кримінального правопорушення мала місце 24.07.2017 року, відтак на даний час сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Судом не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, слід залишити без розгляду, оскільки відповідно до ст.129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення.
Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31 березня 1989 року у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, при закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 слід залишити без розгляду.
Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 100, 129, 284, 286, 372 КПК України, суд ,-
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до положень ст. 49 КК України.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- автомобіль марки "ВАЗ 2109", номерний знак НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - залишити за нею;
- велосипед ОСОБА_7 , який переданий на зберіганні відповідальній особі Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області повернути ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Яворівський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1