Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/175/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000213 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2020 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, українця, гр. України, освіта вища, пенсіонера, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні та пільг не має, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніш не судимого
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вказаний вирок змінити в частині призначеного покарання застосувавши до останнього положення ст.75, 76 КК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення з необережності, свою вину визнав у повному обсязі, щиро покаявся у скоєному, попросив пробачення у потерпілих, пропонував їм відшкодувати завдану шкоду, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше до адміністративної відповідальності також не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, позитивно характеризується за останнім місцем роботи, одружений, має сім`ю, не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра. Крім того, на даний час ОСОБА_6 і його дружина є пенсіонерами та мають незадовільний стан здоров`я. Крім цього, ОСОБА_6 має на утриманні матір-пенсіонерку, яка також має незадовільний стан здоров`я. Також, суд в недостатній мірі врахував висновок органу пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України. Цивільний позов по справі не заявлений, а процесуальні витрати за проведення судових експертиз ОСОБА_6 відшкодовані. За всіх вище вказаних обставин та характеризуючих даних особи, суд 1-ої інстанції мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_6 менш суворе покарання.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст.75 КК України, мотивуючи тим, що за час проведення досудового розслідування він багаторазово пожалкував про скоєне кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканнями оточуючих його рідних, близьких та знайомих. Свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, активно сприяв слідству у розкритті кримінального правопорушення, попросив пробачення у потерпілих, пропонував їм відшкодувати завдану шкоду - що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Крім того, суд в недостатній мірі врахував і ті обставини, що він раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризуюся за місцем проживання, одружений, має сім`ю, він і його дружина є пенсіонерами та маємо незадовільний стан здоров`я, позитивно характеризується за місцем попередньої роботи, має на утриманні матір-пенсіонерку, яка також має незадовільний стан здоров`я, не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра. Також, суд в недостатній мірі врахував висновок органу пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за те, що він 29.06.2020 у світлу пору доби керував технічно-справним автомобілем «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності по автомобільній дорозі Н-24 Благовіщенське - Миколаїв зі сторони м. Первомайськ, Миколаївської області в напрямку до м. Благовіщенське, Кіровоградської області. Рухаючись в зазначеному напрямку, водій ОСОБА_6 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України.Під час подальшого руху, близько о 15 год. 35 хв. на 42 км. + 370 м. автомобільної дороги Н-24, на території Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_6 , керуючи вищевказаним автомобілем, при цьому маючи об`єктивну можливість завчасно виявити рух транспортних засобів, які рухалися за ним в попутному напрямку, в порушення вимоги п.п. 10.1, 14.2 (а) Правил дорожнього руху України, не переконався у безпечності маневру обгону та відсутності транспортних засобів у попутному напрямку, які вже розпочали здійснювати обгін, виїхав на зустрічну смугу руху, по якій вже рухався невстановлений слідством мотоцикл та в цей момент перебував на рівні із керованим ОСОБА_6 автомобілем. Зазначеними однобічними діями ОСОБА_6 , створив передумови, що призвели до раптового здійснення ним маневру відвороту вправо автомобіля, та як наслідок, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини дороги з його подальшим перекиданням. Таким чином, порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1, 14.2 (а) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась, в результаті якої, пасажир автомобіля ОСОБА_11 , яка знаходилась в салоні даного автомобілі та сиділа на задньому сидінні з правої сторони, отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та в даному випадку призвели до смерті останньої.

Заслухавши доповідь судді, в дебетах обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінальних проваджень передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що досудове і судове слідство в даному кримінальному провадженні проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, проаналізувавши їх у своїй сукупності надав правильну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку щодо фактичних обставин та дій обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.
З апеляційних скарг вбачається, що встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, зазначені у вступній та мотивувальній частині вироку, кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, обвинуваченим та його захисником не оспорюється, а тому, вирок суду в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції Особливої частини КК України, що передбачає покарання за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дані вимоги закону належним чином виконав.
Що ж стосується доводів захисту в апеляційній скарзі про зміну вироку суду у зв`язку з невідповідність призначеного покарання, внаслідок суворості, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, зокрема, що відповідно до ст. 12 КК України, вчинений злочин відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не має інвалідності, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, пенсіонер, проживає разом з дружиною. Також враховано відсутність обставин, які обтяжують покарання, та обставин, які пом`якшують покарання щире каяття.
Враховано судом і те, що злочин вчинено ОСОБА_6 з необережності, його ставлення до вчиненого та думку потерпілих з приводу міри призначеного покарання, які наполягали на реальному відбуттю покарання.
Належним чином обґрунтувавши своє рішення, суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 286 КК України.
Колегія суддів погоджується з такою позицією суду та вважає обґрунтованим призначення ОСОБА_6 покарання саме у виді позбавлення волі на вказаний термін та наголошує, що з врахуванням всіх вищезазначених підстав, покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через тяжкість покарання, немає.
З аналізу норм ст.75 КК України вбачається, що призначення звільнення відвідбування покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо встановлені по справі обставини, зокрема, що пом`якшують покарання, та характеризують особу-винного, свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Крім того, за змістом ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України може мати місце лише за наявності передбачених законом передумов і є правом, а не обов`язком суду.
Доводи, наведені в апеляційних скаргах сторони захисту щодо призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України, у зв`язку з тим, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відсутність претензій матеріального характеру зі сторони потерпілих, позитивні дані про особу обвинуваченого, висновок органу пробації про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, то вони у даному випадку не можуть бути підставами для застосування ст.75 КК України, оскільки жодним чином не зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та його наслідки, що настали, які потягли за собою смерть потерпілої, та свідчить про неможливість його виправлення без відбування реального покарання у виді позбавлення волі.
Більш того, під час апеляційного розгляду кримінального провадження, потерпілі зазначили, що не бажають подавити цивільний позов до обвинуваченого, однак наполягали на відбуття ОСОБА_6 реального покарання у виді позбавлення волі.
З огляду на наведене, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за своєю суворістю відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, відтак доводи апеляційних скарг є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог немає.
Інших відомостей, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим, та підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4