БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/898/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2020 р. м. Борзна
Слідчий суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борзни клопотання слідчого про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Борзнянського відділу Бахмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000373 від 26.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вказане клопотання надійшло на адресу суду 26.10.2020 року, а тому слідчим не пропущено відповідний строк звернення до суду.

Клопотання обґрунтовано тим, що 25.10.2020 року до Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення, про те, що 25.10.2020 року на перехресті дороги з с. Прохори - с. Комарівка та автодороги «Кіпті-Глухів-Бачівськ» сталася ДТП за участю автомобіля марки «Hundai», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Краз», д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричепом. У результаті ДТП водій автомобіля «Hundai», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пасажири ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження.

26.10.2020 року відомості відносно даного факту внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування в межах кримінального провадження №0000373 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Встановлено, що 25.10.2020 року приблизно о 20 год. 09 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з пасажирами ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в автомобілі марки «Hundai» чорного кольору, модель IX35, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, рухаючись по автодорозі «Кіпті-Глухів-Бачівськ» в сторону м. Глухова, на перехресті з дорогою з с. Прохори - с. Комарівка зіткнувся з автомобілем марки «Краз» жовтого кольору, модель 5444, типу сідловий тягач-Е, д.н.з.. НОМЕР_2 , із спеціалізованим напівпричепом марки «Brandus», зеленого кольору, модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_3 , за кермом якого перебував ОСОБА_10 , який виїжджав на автодорогу «Кіпті-Глухів-Бачівськ» зі сторони с. Прохори та здійснював маневр повороту ліворуч при виїзді з другорядної смуги руху.

Також було встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «Краз» жовтого кольору, модель 5444, типу сідловий тягач-Е, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_11 , власником спеціалізованого напівпричепу марки «Brandus», зеленого кольору, модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_12 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.

25.10.2020 року з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, виявлення слідів та предметів кримінального правопорушення, в порядку ст. 237 КПК України, проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди на перехресті автодоріг з с. Прохори та с. Комарівка та автодороги «Кіпті-Глухів-Бачівськ».

В ході вказаного огляду дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено автомобіль марки «Hundai» чорного кольору, модель IX35, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Краз» жовтого кольору, модель 5444, типу сідловий тягач-Е, д.н.з. НОМЕР_2 , із спеціалізованим напівпричепом марки «Brandus», зеленого кольору, модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_3 .

Постановою слідчого автомобіль марки «Hundai» чорного кольору, модель IX35, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Краз» жовтого кольору, модель 5444, типу сідловий тягач-Е, д.н.з. НОМЕР_2 , із спеціалізованим напівпричепом марки «Brandus», зеленого кольору, модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_3 , визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ст. 98 КПК України вищевказані автомобілі та причіп, являються матеріальними об`єктами, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, та поміщені на зберігання на територію тракторного парку в с. Красносільське Борзнянського району Чернігівської області.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання.

Володільці майна в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи судом не повідомлені через відсутність зв`язку з ними. За повідомленням слідчого, володілець автомобіля марки «Hundai» знаходиться у комі, володілець автомобіля марки «Краз» в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений в телефонному режимі.

Оскільки приписами ч.1 ст.172 КПК України встановлено стислий термін для розгляду клопотань про арешт майна (не пізніше двох днів з дня його надходження до суду), засобами поштового зв`язку забезпечити своєчасне сповіщення особи про дату, час і місце розгляду справи неможливо, а тому, за таких обставин, суд вважає за можливе розглянути клопотання слідчого.

Розглянувши вказане клопотання, перевіривши долучені до клопотання документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (захист власності), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» № 30352/03 п. 31 рішення від 06.11.2008, Суд наголошує таке. Перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном повинно бути «законним»: у п. 2 встановлено, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів». Крім того, принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції. Питання, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним (див.: п. 39 рішення від 9 червня 2005 р. № 68443/01 у справі «Бакланов проти Росії»; п. 33 рішення від 24 березня 2005 р. № 58254/00 у справі «Фрізен проти Росії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від у справі «Смірнов проти Росії» заява № 71362/01, п.57 рішення від 07.06.2008 Європейським Судом було висловлено правову позицію про те, що утримання владою речових доказів може виявитися необхідним в інтересах належного відправлення правосуддя, що є «правомірною метою» в «загальних інтересах» населення. При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника та володільця майна, з метою попередження приховування або відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії, визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме, є речовим доказом, згідно постанови слідчого від 26.10.2020 року.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто, існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів, передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто, не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Документи, додані до клопотання в обґрунтування викладених заявником доводів, переконують, що обставини кримінального провадження на час розгляду цього питання вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна за даних умов не встановлено.
В силу ч. 2 ст. 167 КПК України, дані транспортні засоби є тимчасово вилученим майном, оскільки зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думкою заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

Відтак, з метою збереження речових доказів для забезпечення подальшого проведення слідчих дій слідчий суддя вбачає достатні підстави для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту.

Слідчий суддя вважає, що до проведення відповідних експертних досліджень та отримання висновків необхідно заборонити будь-кому користуватись, розпоряджатися та відчужувати дане майно і лише такий захід гарантовано забезпечить збереження даного майна та відомостей, які мають істотне значення для даного провадження.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, та вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто, такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб, та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98, 132, 167, 169, 170-174, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

- автомобіль марки «Hundai» чорного кольору, модель IX35, д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користувачем якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- автомобіль марки «Краз» жовтого кольору, модель 5444, типу сідловий тягач-Е, д.н.з. НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 ;

- спеціалізований напівпричіп марки «Brandus», зеленого кольору, модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_12 , користувачем яких являється ОСОБА_10 .

Заборонити користуватись, розпоряджатися та відчужувати вказане майно до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.

Автомобіль марки «Hundai» чорного кольору, модель IX35, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Краз» жовтого кольору, модель 5444, типу сідловий тягач-Е, д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричіп марки «Brandus», зеленого кольору, модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_3 , залишити на зберіганні на території тракторного парку в с. Красносільське Борзнянського району Чернігівської області до вирішення питання по суті у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1