ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2247/20 Справа № 215/1123/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_5 , 31.01.2019 приблизно о 15.40 йшов з вул.Красноярська на вул.Урюпинська в Тернівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, та проходячи повз стадіон шахти Гвардійська ПАТ «КЗРК» побачив малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла зі школи до свого місця мешкання по АДРЕСА_2 .
В цей час та у вказаному місці у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на скоєння розбійного нападу на неповнолітню ОСОБА_9 , з метою заволодіння майном, що знаходилося при ній та обернення його на свою користь.
Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, діючи відкрито, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність діяння, переконавшись що поблизу немає інших осіб, які б могли припинити його протиправні дії, усвідомлюючи свою фізичну перевагу через малолітній вік ОСОБА_9 , швидко підійшов ззаду до ОСОБА_9 та з метою уникнення можливого опору, раптово і неочікувано для неї, однією рукою схопив її за тулуб, другою затулив їй рота, тобто скоїв напад.
Після чого, ОСОБА_5 застосовуючи фізичну силу, тримаючи неповнолітню ОСОБА_9 руками за тулуб, повів у малолюдне місце у бік лісосмуги, розташованої ззаду стадіону шахти Гвардійська ПАТ «КЗРК» поблизу вул.Урюпинська в Тернівському районі м. Кривого Рогу, при цьому наказав, щоб вона не чинила опір, при цьому неповнолітня ОСОБА_9 в силу свого малолітнього віку, переваги у віці сприймала його дії як пряму загрозу своєму життю та здоров`ю.
Зломивши таким чином волю до опору, завівши в лісосмугу та впевнившись, що поблизу немає інших осіб, які б могли припинити його протиправні дії, ОСОБА_5 зняв з ОСОБА_9 шкільний рюкзак та своєю правою рукою штовхнув її в правий бік, від чого остання впала на землю на спину.
В цей час у неповнолітньої ОСОБА_9 в кишені куртки задзвонив мобільний телефон марки «DODGE X55», який належить потерпілому ОСОБА_10 .
ОСОБА_5 наказав ОСОБА_9 відповісти на дзвінок та повідомити, що з нею все добре.
Потерпіла ОСОБА_9 , сприймаючи дії ОСОБА_5 як реальні, відповіла на телефонний дзвінок, після чого ОСОБА_5 вирвав з її рук мобільний телефон марки «DODGE X55», який належить потерпілому ОСОБА_10 , разом з навушниками, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.
Після чого ОСОБА_5 , з метою утримання майна та переконання ОСОБА_9 в рішучості своїх намірів, дістав з кишені та продемонстрував їй ніж висловивши погрозу останній нікому про подію не розповідати, інакше він знайде її та вб`є, при цьому малолітня ОСОБА_9 сприймала цю погрозу вбивством реально як таку, що дійсно може бути реалізована.
Далі, ОСОБА_5 залишив місце скоєння кримінального правопорушення, утримуючи мобільний телефон марки «DODGE X55» при собі, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 1806,67 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити покарання, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі замість 5 років - строком на 4 роки 6 місяців.
Обгрунтовуючи свої вимоги обвинувачений, не оспорююючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини та кваліфікацію його дій, вважає, що у суду були наявніі всі підстави для призначення йому меншого строку покарання у виді позбалення волі, оскільки вину у вчиненому він визнав повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам, а також вказані обставини не оспорюються і в апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку також не підлягають.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання його особі та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок суворості, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У справі "Бакланов проти Росії" від 09.06.2005 та "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005, суд зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним", а у справі "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 суд встановив, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".
Матеріалами провадження підтверджено, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України, в повному обсязі відповідає наведеним вище нормам закону.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має психічне захворювання, але злочин вчинив в стані осудності згідно висновку психіатричної експертизи.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
В якості обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнав вчинення злочину відносно малолітньої особи.
Вказаним обставинам, суд надав у сукупності належну і обґрунтовану оцінку й дійшов законного і справедливого висновку про неможливість застосування у провадженні положень ст.ст. 69, 75 КК України та необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого злочину з його реальним відбуванням.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Колегія суддів погоджується з встановленими судом обставинами, які впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що покарання ОСОБА_5 призначене у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованого йому злочину, з реальним його відбуттям, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, тому підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у наслідок суворості або внаслідок м`якості у суду не має.
Доводи скарги обвинуваченого про те, що суд не в повній мірі врахував тих обставин, що він вину у скоєному визнав в повному обсязі, є необгрунтованими, оскільки ці обставини судом взято до уваги при призначенні покарання у сукупності з іншими обставинами провадження.
Отже, призначене судом покарання ОСОБА_5 в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, оскільки, на переконання колегії суддів, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, й підстав вважати його занадто суворим, як і підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України, не убачається.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі, та вважає вирок законним, обґрунтованим, вмотивованим і справедливим, у зв`язку з чим вирок необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4