Дата документу 27.10.2020 Справа № 554/9396/20
У Х В А Л А

27 жовтня 2020 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого від 03.09.2020 року про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №0001362 за ч.2 ст.365 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого від 03.09.2020 року про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №0001362 за ч.2 ст.365 КК України, в якій просив зобов`язати слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_3 визнати ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні №0001362. Зобов`язати слідчого слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_3 провести певні слідчі дії у кримінальному провадженні №0001362.
Свою скаргу обґрунтовує тим, що 19.08.2020 року заявником ОСОБА_2 направлено поштою Директору ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві клопотання про визнання потерпілим, допит як потерпілого та проведення ряду слідчих дій у кримінальному провадженні №0001362, зареєстровано за фактом спричинення тілесних ушкоджень працівником Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 01.10.2020 року заявником було отримано від ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві постанову про відмову у задоволенні клопотання від 03.09.2020 року винесену слідчим першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_3 .
Заявник, вважає, вказану постанову слідчого від 03.09.2020 року необґрунтованою, та такою що винесена з порушенням положень КПК України, тому на його думку підлягає скасуванню
У судове засідання заявник не з`явився, його захисником було подано заяву про розгляд скарги за їх відсутності, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, прохав у задоволенні скарги відмовити, вказав що постанова про відмову у визнанні потерпілою є законною та вмотивованою.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001362 за ч.2 ст.365 КК України.
19.08.2020 року заявником ОСОБА_2 направлено поштою Директору ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві клопотання про визнання потерпілим, допит як потерпілого та проведення ряду слідчих дій у кримінальному провадженні №0001362, зареєстровано за фактом спричинення тілесних ушкоджень працівником Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 .
03.09.2020 року слідчим першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілим в рамках кримінального провадження №0001362 та відмову у проведенні певних слідчих дій.
Однак, слідчим під час проведення досудового розслідування та винесення постанови не враховано доводи ОСОБА_2 , викладені ним під час подання заяви про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Слідчим не проведено в рамках даного кримінального провадження ніяких слідчих дій, не проведено допит заявника ОСОБА_2 .
Слідчим при винесенні постанови вказано, що у клопотанні від 19.08.2020 року заявником не наведено обґрунтування спричинення йому моральної, фізичної або майнової шкоди, не долучено жодних документів та не вказано джерела отримання доказів на підтвердження спричинення такої шкоди, що не відповідає вимогам ст. 55 КПКУкраїни, а відтак слідчий прийшов до висновку, що заява подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної ст. 55 КПК України.
При цьому слідчим не вказано, які саме слідчі дії проведено в ході досудового розслідування, та яким чином встановлена відсутність завдання шкоди заявнику.
В основі набуття фізичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди), формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення).
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З аналізу ст.110 КПК України вбачається, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Виходячи зі змісту ст. 55 КПК України, постанова про відмову у визнанні потерпілим має бути вмотивованою. Дослідивши постанову слідчого від 03.09.2020 року, слідчий суддя приходить до висновку про її скасування, так як вона є не вмотивованою, та не ґрунтується на належних доказах. Слідчим не допитано заявника, не проведено необхідних слідчих дій спрямованих на визначення наявності чи відсутності спричиненої шкоди заявнику, не взято наявні докази в їх сукупності та не спростовано докази заявника, щодо завдання останньому шкоди в розумінні ст. 55 КПК України..
Щодо вимоги заявника про зобов`язання слідчого провести вказані в клопотанні від 19.08.2020 року слідчі дії не підлягає задоволенню і з тих підстав, що відповідно до ст. ст.36, 40 КПК України слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Вказані вимога суперечить принципу процесуальної самостійності слідчого під час проведення досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора.
Слідчий суддя приходить до висновку про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим, оскільки правового обґрунтування відсутності підстав для визнання заявника потерпілим, оскаржувана постанова не містить, в іншій частині скарги відмовити.
Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,

ухвалила,-

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого від 03.09.2020 року про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №0001362 за ч.2 ст.365 КК України задовольнити частково.
Скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001362 за ч.2 ст.365 КК України винесену слідчим першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_3 від 03.09.2020 року.
Зобов`язати слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0001362 за ч.2 ст.365 КК України, повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 19.08.2020 року про визнання потерпілим та винести вмотивовану постанову за наслідками його розгляду, про що повідомити ОСОБА_2 .
В іншій частині скарги відмовти.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1