В И Р О К
Іменем України

17 липня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000321 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Першого квітня 2017 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №2 від 29.10.2018 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти.

Так, 05 грудня 2018 року о 08 годині ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за контрактом, у порушення ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1- 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, у порушення наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2018 №2, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 25 квітня 2019 року.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Сімнадцятого липня 2020 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

З даної угоди вбачається, що прокурор, обвинувачений та захисник дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України.

Сторони угоди визначили та узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинений ним злочин у виді трьох років позбавлення волі із звільненням від відбування цього покарання з іспитовим строком.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що вказана угода підлягає затвердженню, у зв`язку із наступним.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, просив суд затвердити вказану угоду з прокурором, призначивши йому узгоджений вид покарання, при цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник також просив затвердити дану угоду, оскільки вона повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Прокурор вважає, що укладення даної угоди відповідає вимогам і правилам КПК та КК України, а тому просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджений в угоді вид та міру покарання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. При цьому сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, наслідки затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеною у судовому засіданні вину обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000321 угоду про визнання винуватості від 17 липня 2020 року, укладену між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1