ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/483/20Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
ЄУНСС: 711/2410/20 Категорія: ст. 81 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря судового засідання прокурора засудженого представника ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання «апеляційну скаргу» засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 квітня 2020 року в кримінальному провадженні за поданням Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

30.03.2020 (дата реєстрації канцелярією суду 03.04.2020) в.о. начальника установи начальника арештного дому ДУ «Черкаська виправна колонія (№ 62)» ОСОБА_9 , за погодженням з головою спостережної комісії Черкаської міської ради ОСОБА_10 , звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного вироком Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2017 покарання, на підставі ст. 81 КК України.

07.04.2020 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси в задоволенні подання ДУ «Черкаська виправна колонія (№ 62)» відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання не довів зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці своє виправлення, тому цілі покарання не були досягнуті. Судом зазначено, що системність накладення стягнень на засудженого, які хоч і чергуються із отриманими заохоченнями, вказують на те, що його поведінка направлена на виправлення не є стабільною, тому підстави для застосування щодо засудженого пільги, передбаченої ст. 81 КК України, відсутні.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2020, звільнивши його від відбування покарання умовно-достроково.

Зазначає, що він довів своє виправлення, зокрема, з 2017 року працевлаштований на промисловій зоні, має 4 заохочення правами начальника установи, позитивно характеризується, відвідує масові заходи, вказівки адміністрації виконує вчасно та якісно, винуватість у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся. Щодо надкладених на нього двох стягнень, зазначає, що вони погашені в установленому законом порядку.

Апелянт зобов`язується під час умовно-дострокового звільнення своєю працею та поведінкою в суспільстві довести виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі та звільнення його умовно-достроково, прокурора про законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого, пояснення представника ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)», вивчивши матеріали клопотання та особової справи на засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 до задоволення не належить, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом першої інстанції при розгляді подання ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» зазначених вище вимог закону в повному обсязі дотримано.
Як встановлено колегією суддів, вироком Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2017 вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2016 скасовано в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та визнано його засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі. Цим же вироком ОСОБА_7 зараховано в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 23.04.2016 по 26.07.2016.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 31.05.2017, а кінцевим строком визначено 25.11.2021.
За даним вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке є тяжким.
За встановлених обставин, станом на 30.03.2020, тобто на час звернення адміністрації установи до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення, він відбув, з урахуванням заліку, дві третини строку покарання призначеного вироком Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2017 і передбаченого п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України.
Відповідно до довідки начальника відділення ВСВПР «Черкаська виправна колонія (№62)» ОСОБА_11 про стягнення та заохочення на засудженого ОСОБА_7 , за час утримання під вартою, останній 4 рази, зокрема, 23.01, 24.04, 24.07.2018 та 23.01.2020 заохочувався правами начальника установи за дотримання правил поведінки, трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Разом з цим, до засудженого ОСОБА_7 також застосовані 2 стягнення 16.05.2019 у виді попередження та догани за порушення розпорядку дня і не виконання законної вимоги персоналу установи.
Згідно характеристики з місця відбування покарання від 26.03.2020, наданої адміністрацією «Черкаська виправна колонія (№62)», ОСОБА_7 утримуючись в СІЗО м. Київ порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. За час відбування покарання в ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» характеризується позитивно, працевлаштований на деревообробній ділянці установи, до праці ставиться добре, до виконання поставлених завдань відноситься завжди сумлінно. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує добре, робить для себе належні висновки. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу за напрямком «Фізкультура та спорт». Участі в роботах з благолустрою відділення та установи в цілому не приймає. Провину в скоєному злочині визнав повністю, позов по справі відсутній.
Наведене свідчить про досягнення позитивних змін у поведінці засудженого ОСОБА_7 .

Разом з цим, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Перевіривши дані про сумлінну поведінку та ставлення особи до праці за весь період відбування покарання, врахувавши тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу засудженого в сукупності, а також те, що 30.05.2019 адміністративною комісією установи прийнято рішення про те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, колегія суддів виходить з того, що саме по собі дотримання умов і порядку відбування покарання, не є достатньо переконливим важелем для ствердження про готовність останнього до самокерованої правослухняної поведінки і доведення ним свого виправлення, з огляду на те, що дотримання порядку і умов відбування покарання в установі є обов`язком засудженого.

Окрім того, в матеріалах особової справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт працевлаштування та успішного виконання трудових обов`язків не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення до праці.

Викладені ОСОБА_7 в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову у задоволенні подання установи, а додаткових підстав для застосування положень ст. 81 КК України, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів цілком погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним протягом всього періоду перебування засудженого в установі виконання покарання, а позитивні зрушення у свідомості і поведінці ОСОБА_7 вказують лише на те, що він стає на шлях виправлення, однак цього не достатньо для застосування положень ст. 81 КК України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність, на даний час, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч.1 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 квітня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні поданням Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді