ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН № 487/5626/20 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1267/20 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2020 року, в рамках кримінального провадження № 0000224 якою відносно,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 30 листопада 2020 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000224 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою вищевказаного суду від 02 жовтня 2020 року, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 задоволено, продовжено строк його тримання під вартою до 30 листопада 2020 року.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник та обвинувачений подали на нього апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою відносно ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи визначити заставу у мінімальному розмірі.

В клопотання про поновлення строку, захисник зазначає про те, що резолютивна частина оскаржуваної ухвали була оголошена 02.10.2020 року, а її копію вона отримала лише 12.10.2020 року

Апеляційні скарги мотивовані доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, захисник зазначає, що розгляд клопотання прокурора відбувся в непроцесуальний спосіб, перебіг подій під час судового засідання не відповідає тексту оскаржуваної ухвали.

Крім того, суд дійшов до висновку про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на думку апелянта нічим не підтверджений.

Також, захисник зазначає про те, що затримання ОСОБА_7 24.10.2019 року в порядку ч. 1 ст.208 КПК України було здійснено з грубим порушенням діючого законодавства, оскільки 24.10.2020 року відомості щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення до ЄРДР не вносилися, що свідчить про відсутність правових підстав для затримання ОСОБА_7 .

Крім того, вказує, що розгляд клопотання проскура відбувся поза межами строку досудового розслідування, оскільки його строк закінчився ще 24.08.2020 року.

Також, на думку захисника, судом не в повній мірі враховані дані про особу ОСОБА_7 , який є особою раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, постійне місце реєстрації, неофіційно працевлаштований.

Крім того, захисник зазначає про необхідність визначення у резолютивній частині оскаржуваної ухвали розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки раніше його визначений розмір застави складав 160560 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує на необґрунтованість ризику зазначеного в клопотанні прокурора та неповне врахування судом даних про його особу, що на його думку є підставами для зміни йому запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника та обвинуваченого на підтримання доводів клопотання та апеляційних скарг, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання про поновлення строку та заперечував проти замовлення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи клопотання та апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Враховуючи, обставини викладені захисником на обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження, в даному конкретному випадку, колегія судді вважає за необхідне визнати їх поважними та поновити захиснику строк на подання апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не закінчено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_7 продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, до теперішнього часу не припинив існувати і не зменшився, та виправдовує необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

На стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому твердження апелянта про те, що наявними в матеріалах провадження доказами доводяться ті чи інші епізоди злочинної діяльності у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 а також оцінка доказів щодо незаконного затримання ОСОБА_7 , строків досудового розслідування, суперечать основним засадам практики ЄСПЛ, оскільки на цій стадії вони не повинні носити такий обсяг і достатність, які враховуються під час пред`явлення обвинувачення та вирішення питань про доведеність або недоведеність вини особи.

Так, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується відразу у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, вичинених с корисних мотивів, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого, за вчинення яких передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, в іншому районному суді м. Миколаєва перебуває на розгляді кримінальне провадження по обвинуваченню його у вчинення аналогічного злочину. офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку, хоча і одруженим та має родину однак обставини вчинення та кількість епізодів злочинної діяльності кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, що в свою чергу що вказує на відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки по запобіганню існуючим ризикам зазначеним в оскаржуваній ухвалі суду.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 в тому числі на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі суд на час розгляду клопотання та цілком враховані під ухвалення відповідного процесуального рішення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який чи зменшення розміру застави, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на стадії судового розгляду.
Саме продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Що стосується посилань захисника на необхідність визначення застави в кожній наступній ухвалі після тієї, якою вона була визначена первинно, не ґрунтується на вимогах КПК України, оскільки застава була визначена відповідною ухвалою слідчого судді від 21.08.2020 року про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 в сумі 160560 грн., і ця ухвала в частині застави діяла і на час ухвалення оскаржуваної ухвали суду.

На переконання колегії суддів, розгляд клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , відбувся відповідно до вимог КПК України.

Будь яких істотних порушень вимого КПК України під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, в тому числі на які посилається в апеляційній скарзі захисник, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду, колегією судді не встановлено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання захисника ОСОБА_8 про поновлення їй строку на апеляційне оскарження, задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_8 строку на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 30 листопада 2020 року, включно.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2020 року, якою відносно, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 30 листопада 2020 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: