Провадження № 1-в/734/51/20 Справа № 734/2508/20
У х в а л а

іменем України

21 вересня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Козелецького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Чернігівській області ОСОБА_4 про приведення вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2020 року стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області, громадянина України, із середньою освітою, інваліда третьої групи, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII,

встановив:

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, навчання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації).

ОСОБА_6 з 16.03.2020 перебуває на обліку в Козелецькому районному секторі філії ДУ «Центр пробації» у Чернігівські області.

До суду надійшло подання начальника Козелецького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 про приведення зазначеного вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII).

Подання обґрунтоване тим, що 1 липня 2020 року набрав чинності Закон від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, яким внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України щодо призначення покарання.
У зв`язку цим, у поданні ставиться питання про приведення вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2020 року у відповідність до вимог Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, а саме, зниження призначеного покарання до максимальної межі за ч. 1 ст. 309, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_6 .
У судове засідання засуджений ОСОБА_6 не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник Козелецького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області подала клопотання про розгляд подання, яке підтримує, без її участі.

У судовому засіданні прокурор подання підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
За змістом ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.
Формулювання другого речення ч. 3 ст. 74 КК України у виді «…відбуте засудженим покарання зараховується…» свідчить про можливість застосування даної норми Закону лише у випадку відбуття засудженим покарання.
Проте, в даній ситуації засуджений звільнений від відбуття призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, що виключає застосування ч. 3 ст. 74 КК України та п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.
Також ч. 1 ст. 5 КК України виокремлює саме осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Доцільності перераховувати покарання особі, яка звільнена від його відбування не має, оскільки це не впливає на становище особи, яка продовжує виконувати обов`язки, покладені судом при такому звільнені.
При цьому, в подані будь-які обґрунтування та мотиви, окрім цитат із законодавчих актів не наведені, а прохальна частина обмежується лише абстрактним формулюванням про необхідність приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
З огляду на викладене, підстави для приведення вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2020 року у відповідність до вимог Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, а саме, в частині зниження призначеного покарання до максимальної межі за ч. 1 ст. 309, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_6 , відсутні.
Керуючись ст. 371, 372, 537, 539 КПК України, суд
постановив:
У задоволенні подання Козелецького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про приведення вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2020 року, ухваленого стосовно ОСОБА_6 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1