ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/4674/19 (пр. № 1-кп/201/165/2021), відомості про яке 12 березня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000603, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дачне Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції закону № 586-VI від 24.09.2008 року), -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 11 березня 2019 року близько 12 години 30 хвилин, керуючи власним, технічно справним, автомобілем «Форд Мондео Тренд», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Соборному районі міста Дніпра, по пр. Героїв з боку пл. Перемоги в напрямку бульвару Слави.

Під час руху, обвинувачений ОСОБА_4 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на пр. Героїв, в районі будинку № 12-А (кіоск), що позначений дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», не зупинився та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину пр. Героїв по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво, відносно його руху та скоїв на неї наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_7 , спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: закритого внутрішньо суглобового крайового перелому зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки з задовільним стоянням відламків, гемартрозу (кров у порожнині суглобу) лівого колійного суглобу; двох саден по долонній поверхні правої кисті, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), на підставі п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6. Термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Форд Мондео Тренд», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, який наголошує:

- п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», невиконання яких, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю і пояснив суду, що він дійсно 11 березня 2019 року близько 12.30 години, керуючи транспортним засобом «Форд Мондео Тренд», р/н НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на пр. Героїв, в районі будинку № 12-А, не надав дорогу та скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу. Після дорожньо-транспортної пригоди, він одразу зупинив автомобіль, вийшов з салону і підбіг до потерпілої, яка повідомила йому про біль в районі лівого коліна. Коли приїхала швидка медична допомога, два лікарі оглянули потерпілу, сказали, що у потерпілої нічого серйозного немає і поїхали, а він посадив ОСОБА_7 до свого автомобіля і відвіз до 16 міської клінічної лікарні, де лікар оглянув потерпілу і повідомив, що у неї тріщина на нозі і через неділю вона буде ходити, після чого, наклав шину потерпілій на ногу і він потім відвіз її додому.

З врахуванням викладених обвинуваченим ОСОБА_4 показань, його винуватість повністю підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

-показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що 11 березня 2019 року в районі будинку АДРЕСА_2 , біля торгового павільйону, їй необхідно було перетнути проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, позначеного розміткою, підійшовши до якого, вона переконалася у відсутності транспортних засобів за напрямком її руху і почала спокійно перетинати проїзну частину, однак, в цей час, на неї скоїв наїзд автомобіль «Форд Мондео», білого кольору, під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався зліва направо по ходу її руху. Після наїзду, вона відчула дуже сильний біль в районі лівої ноги і залишалася на проїзній частині, коли до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_4 і посадив її до нього в автомобіль на заднє сидіння праворуч. Коли приїхали лікарі швидкої медичної допомоги, один із лікарів підійшов до неї і почав оглядати її ногу, а потім, повідомивши про відсутність будь-якого перелому ноги, лікар пішов. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 відвіз її до 16 міської лікарні, де їй зробили рентген і наклали на ногу гіпс, оскільки було встановлено перелом ноги. З лікарні обвинувачений відвіз її додому, де її зустріла донька і допомогла разом з обвинуваченим піднятися у квартиру. Крім того, потерпіла повністю підтримала свої позовні вимоги і просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй було завдано майнову шкоду, оскільки вона витратила кошти для купівлі лікарських препаратів, необхідних для відновлення здоров`я, та, з огляду на характер її ушкодження, втратила дохід від здійснення підприємницької діяльності, а також їй було завдано моральних страждань, що полягало у душевних переживаннях, здійсненні додаткових зусиль для відновлення стану свого здоров`я;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 квітня 2019 року (т. 1, а.с. 85-87), відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_7 впевнено та безпомилково вказала на фотознімок ОСОБА_4 , як на особу, яка 11 березня 2019 року керувала транспортним засобом «Форд Мондео», білого кольору, та допустила на неї наїзд на пішохідному переході по пр. Героїв в м. Дніпрі, а також відвезла її в подальшому до лікарні;

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 березня 2019 року та схемою до нього (т. 1, а.с. 5-11), відповідно до якого, було зафіксовано місце наїзду на пішохода ОСОБА_7 , розташоване на нерегульованому пішохідному переході по пр. Героїв, 12-А в м. Дніпрі, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід»;

-протоколом огляду транспортного засобу від 14 березня 2019 року та фотознімками до нього (т. 1, а.с. 16-22), відповідно до якого, було оглянуто автомобіль «Ford Mondeo Trend», р/н НОМЕР_1 ;

-висновком експерта № 927е від 26 березня 2019 року (т. 1, а.с. 37-39), складеного за результатом проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого, за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого внутрішньо суглобового крайового перелому зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки з задовільним стоянням відламків, гемартрозу (кров у порожнині суглобу) лівого колінного суглобу; двох саден по долонній поверхні правої кисті, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), на підставі п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6. Термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі о такий (такі), якими могли бути і виступаючи частини рухаючогося автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у МКЛ №16, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у клопотанні.

Також, з метою перевірки додаткових відомостей щодо стану здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , яка після проведення вищезазначеної судово-медичної експертизи, продовжувала лікування та перенесла операцію, судом за клопотанням її представника, було призначено судово-медичну експертизу, згідно з висновками якої № 157 від 22 вересня 2020 року, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження за фактом спричинення тілесних ушкоджень при ДТП гр. ОСОБА_7 , відповідно до поставлених судом на вирішення питань, судово-медична експертна комісія приходить до висновків, що згідно даних медичної та судово-медичної документації, у гр. ОСОБА_7 , встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого внутрішньо суглобного багато уламкового перелому зовнішнього мищелку великогомілкової кістки зі зміщенням відламків, гемартрозу лівого колінного суглобу; саден правої кисті.

Встановлені тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо суглобного багато уламкового перелому зовнішнього мищелку великогомілкової кістки зі зміщенням відламків, гемартрозу лівого колінного суглобу, під час травматичного процесу, призвели до виникнення контрактури лівого колінного суглобу і порушення функції суглобу І-ІІ ст., та згідно з п. 13.4.1 наказу МОЗ України «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків» від 05.06.2012р. № 420, призводять до 20% стійкої втрати працездатності (менш ніж на 1/3), та за цим критерієм, відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, згідно до п.2.2.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6;

-протоколом огляду електронної системи «Безпечне місто» від 20 березня 2019 року (т. 1, а.с. 40-41), відповідно до якого, слідчим за допомогою службового персонального комп`ютера Intel Celeron CPU E3400 @ 2.60Ghz та монітору до нього LENOVO L24q10, через програмне забезпечення електронної системи «Безпечне місто», було оглянуто запис з камер зовнішнього спостереження, які розташовані по пр. Героїв, в районі будинку № 19, при перегляді яких за період часу з 12.30 год. до 12.35 год. 11 березня 2019 року, встановлено, що по проїзній частині пр. Героїв в м. Дніпрі, з боку вул. Набережна Перемоги в напрямку бульвару Слави, рухається автомобіль білого кольору, подібного на «Форд Мондео», при цьому, через проїзну частині справа на ліво за напрямком руху зазначеного автомобіля, починають рухатися пішоходи по нерегульованому пішохідному переходу, при цьому, автомобіль білого кольору скоює наїзд своєю передньою частиною на пішохода, який одягнений у синю куртку, після чого, пішохід падає на проїзну частину. В подальшому, при перегляді відеозапису вбачається, що водій автомобіля білого кольору, який скоїв наїзд на пішохода, допомагає пішоходу сісти на заднє сидіння автомобіля праворуч. Після закінчення перегляду відеозапису, останній було скопійовано на СД-диск та долучено до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу;

-протоколом огляду диска від 15 квітня 2019 року (т. 1, а.с. 99), відповідно до якого, слідчим у присутності понятих, підозрюваного ОСОБА_4 і його захисника адвоката ОСОБА_5 , було відтворено вищезазначений відеозапис з камер відеоспостереження електронної системи «Безпечне місто», в ході перегляду якого, ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини даної дорожньо-транспортної пригоди за його участю;

-висновком експерта № 11/10.1/284 від 27 березня 2019 року (т. 1, а.с. 59-61), складеного за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, відповідно до якого, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Форд Мондео» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України та останній мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Форд Мондео» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР України, згідно з положеннями якого, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, що з технічною точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП;

-крім того, судом також було досліджено протокол слідчого експерименту із фотознімками і схемою до нього за участю свідка ОСОБА_8 (т. 1, а.с. 42-53), а також протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 88-90), однак, враховуючи положення ст.ст. 23, 95 КПК України, суд не приймає їх до уваги, оскільки цих свідків не було допитано у судовому засіданні і судом безпосередньо не сприймалися їх показання.

Таким чином, дослідивши всі обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину, оцінюючи надані суду докази та пояснення учасників кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку, що вони у своїй сукупності повною мірою підтверджують винуватість обвинуваченого і не викликають будь-яких сумнівів у правильності фактичних даних про обставини вчиненого обвинуваченим суспільно-небезпечного діяння. При цьому, суд виходить з показань потерпілої ОСОБА_7 , які повністю узгоджуються з письмовими документами, складеними під час досудового розслідування у цьому кримінальному проваджені, а також висновком судової автотехнічної експертизи щодо механізму даної дорожньо-транспортної пригоди, які прямо свідчать про невідповідність дій обвинуваченого ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції закону № 586-VI від 24.09.2008 року).

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є пенсіонером, свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, а також статусу обвинуваченого, як пенсіонера, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу, однак не в максимальному його розмірі, визначеного санкцією ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції закону № 586-VI від 24.09.2008 року), оскільки таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам і наслідкам, зокрема, характеру порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою, поведінці обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є пенсіонером, повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у скоєному, після скоєння дорожньо-транспортної пригоди надав допомогу потерпілій і відвіз останню до лікарні, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутністю таких, що його обтяжують, в той же час, сукупність всіх цих даних з урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення і особи обвинуваченого, свідчить про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 із призначенням останньому покарання у виді штрафу, а отже, на переконання суду, призначення обвинуваченому саме такого покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам справедливості, розумності і достатності. Крім того, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер допущеного ним порушення правил дорожнього руху, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне призначити останньому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції закону № 586-VI від 24.09.2008 року).

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Також, потерпілою ОСОБА_7 було подано цивільний позов, у якому остання просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування майнової шкоди 29 384,76 грн., які потерпіла витратила на лікування, а також 89 947,92 грн., як упущену вигоду, внаслідок неможливості здійснювати підприємницьку діяльність, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн., і витрати за надання правової допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог потерпілої, посилаючись на їх необґрунтованість і невмотивованість, з огляду на те, що завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнова і моральна шкода потерпілій повинна відшкодуватися страховою компанія ПАТ «НСК «Оранта», оскільки відповідальність обвинуваченого перед третіми особами було застраховано, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 майнової шкоди у розмірі 29 384,76 грн., які потерпіла витратила на лікування, а також 89 947,92 грн., як упущену вигоду, внаслідок неможливості здійснювати підприємницьку діяльність, суд враховує наступні обставини.

Згідно із долученою обвинуваченим ОСОБА_4 до відзиву на позовну заяву копією полісу № АМ/7020889, строком дії з 17 червня 2018 року до 16 червня 2019 року, останній застрахував транспортний засіб «Ford Mondeo TREND», р/н НОМЕР_1 , за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Поліс діяв на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 березня 2019 року.

Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс18 (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.

Таким чином, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України № 1961-IV).

А отже, викладені обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_7 в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди звернулася до неналежного відповідача ОСОБА_4 , при цьому, в ході судового розгляду кримінального провадження не реалізувала своє право на заміну відповідача, у зв`язку із чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн., суд при вирішенні таких позовних вимог враховує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла дійсно перенесла фізичні та моральні страждання, які виразилися у втраті душевного спокою та звичайного ритму життя, постійного перебування в стресовому стані та здійснення довготривалого лікування, а також наявності додаткових витрат часу для відновлення стану здоров`я, у зв`язку з чим, дотримуючись вимог ст.ст. 23, 1167, 1168, 1188 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов в цій частині частково і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн., оскільки саме такий розмір моральної шкоди буде відповідати характеру вчиненого кримінального правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої, ступеню вини обвинуваченого, який своїми діями завдав потерпілій моральну шкоду, а також принципам справедливості, достатності і розумності.

Крім того, потерпіла ОСОБА_7 також просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні витрати на правову допомогу, однак, враховуючи положення ч. 1 ст. 124 КПК України, відповідно до яких, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, суд вважає за необхідне відмовити потерпілій у стягненні вказаних процесуальних витрати, оскільки суду не надано належних документів, які б підтвердили розмір правової допомоги та оплату гонорару і інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.

Також, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції закону № 586-VI від 24.09.2008 року), та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн. (п`ять тисяч сто гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 29 384,76 грн., які потерпіла витратила на лікування, та 89947,92 грн., як упущену вигоду, а також моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речовий доказ автомобіль «Форд Мондео», р/н НОМЕР_1 залишити за належністю ОСОБА_4 , скасувавши з нього арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року у справі № 200/4007/19 (провадження № 1-кс/201/2575/19); СД-диск із відеозаписом зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні у розмірі 1144,00 грн. (одна тисяча сто сорок чотири гривні).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1