Провадження №11-сс/801/741/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2020 року у кримінальному провадженні № 0000300 від 22.08.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , офіційно непрацюючого, раніше не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника : ОСОБА_6
в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2020 року клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 .
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою; не відлучатися з місця домашнього арешту, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
Встановлено строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.11.2020року.

Згідно клопотання слідчого 22.08.2020, приблизно о 02:00 ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебували біля караоке бару «Шоколад», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, проспект Юності, 14-а.
В цей час, використовуючи незначний (нікчемний) привід, у ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , раптово виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які знаходилися в автомобілі таксі «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , неподалік біля входу у вищевказаний караоке бар, разом зі своїм знайомим ОСОБА_18 .
Реалізовуючи свій спільний умисел, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ігноруючи загальноприйнятні норми поведінки, усвідомлюючи, що знаходяться у громадському місці та діють у присутності сторонніх осіб, демонструючи свою зверхність, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, діючи з демонстративною зневагою до загальноприйнятих в суспільстві правил поведінки та нехтуючи їх нормами, усвідомлюючи можливість завдати умисну шкоду здоров`ю оточуючим або їх майну, підбігли до вказаного автомобіля, після чого ОСОБА_12 стала перед даним транспортним засобом, чим припинила його рух, а ОСОБА_10 із ОСОБА_14 намагалися відкрити задні праві дверцята, при цьому пошкодивши фіксатори дверей та самі дверцята автомобіля таксі «Skoda Fabia», належного ОСОБА_19 . Знаходячись із правої сторони вищевказаного автомобіля, ОСОБА_10 відкрив дверцята і бризнув в його салон сльозогінний газ дратівливої дії, з метою подолання опору ОСОБА_19 і пасажирів його авто та почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_16 в район голови та тулуба.
ОСОБА_15 , перебуваючи під дією сльозогінного газу дратівливої дії, вийшов із авто і почав від нього відходити. В цю мить до останнього підбігли ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 і розуміючи, що ОСОБА_15 перебуває в безпорадному стані, ОСОБА_7 почав наносити йому удари кулаками та ногами по голові і тулубу. ОСОБА_12 , перебуваючи поряд із ОСОБА_7 також здійснила два удари ногами по тулубу ОСОБА_15 . У свою чергу ОСОБА_11 , який перебував поряд із ОСОБА_7 та ОСОБА_12 наніс один удар ОСОБА_15 по тулубу від якого той впав на дорогу. Дії даних осіб намагалися припинити працівники ДСО разом із ОСОБА_18 , однак вищевказані особи на них не реагували та продовжували вчиняти хуліганські дії.
У свою чергу, ОСОБА_14 , яка знаходилася праворуч від авто, здійснила декілька ударів рукою по тулубу ОСОБА_16 , який увесь час перебував на задньому сидінні авто і від сльозогінного газу дратівливої дії не мав змоги себе захистити.
Після цього, ОСОБА_7 підбіг до передньої частини автомобіля, де в цей час знаходилася ОСОБА_13 , та намагалася завдати ударів ОСОБА_17 , який також перебував під дією сльозогінного газу дратівливої дії. Він почав наносити удари ОСОБА_17 , однак той, захищаючись від даних осіб, почав перебігати через дорогу, до приміщення ТЦ «Магігранд». Побачивши це, ОСОБА_7 , не припиняючи вчиняти хуліганські дії, наздогнав ОСОБА_17 біля будівлі вищевказаного торгового центру, де наніс йому удари ногами та руками по голові і тулубу, від яких ОСОБА_17 впав на тротуарну доріжку. Далі до них підбігла ОСОБА_13 , яка також нанесла ОСОБА_17 декілька ударів ногами по тулубу та голові, коли той знаходився на тротуарній доріжці.
В подальшому, після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 повернулися до автомобіля таксі «Skoda Fabia», де знаходився ОСОБА_15 . Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_15 , від чого той впав на дорогу, а ОСОБА_13 нанесла один йому один удар ногою по голові.
Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишили місце вчинення кримінального правопорушення.
У результаті їх протиправних дій, потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 нанесено множинні тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 910 від 28.08.2020, ОСОБА_15 , нанесені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, на тулубі, забитій ранні на обличчі, садні верхніх та нижніх кінцівок, які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмету (предметів), давністю утворення 22.08.2020.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 909 від 28.08.2020, ОСОБА_17 нанесені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, садні в проекції правого та лівого ліктьових суглобів та тулубі, які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії (удару, тертя) тупого твердого предмету (предметів), давністю утворення 22.08.2020
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 908 від 28.08.2020, ОСОБА_20 нанесені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та тулубі, які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмету (предметів), давністю утворення 22.08.2020.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив поновити строк на оскарження ухвали, скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2020 року та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання.

Клопотання про поновлення строку мотивовано тим, що повний текст оскаржуваної ухвали отримано захисником 07.10.2020 року, а з 08.10.2020 року по 10.10.2020 року захисник перебував у Львові у відрядженні, що підтверджується залізничним квитком.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 мотивовано тим, що ризики зазначені у оскаржуваній ухвалі є формальними і упередженими та будь-яке обгрунтування такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт відсутнє, фактично обгрунтування зводиться до одного абзацу « неодружений, не працює, стримуючі фактори та міцні соціальні звязки відсутні».

При цьому ОСОБА_7 є неповнолітнім, має постійне місце проживання, сім`ю, проживає з братом та матірю, батько помер.

Судом не наведено жодних фактичних даних стосовно ризиків, що ОСОБА_7 може намагатися перешкоджати проведенню досудового розслідування шляхом переховування від слідчого, прокурора та суду, незаконно впливати на свідків. Суд пішов шляхом спрощення своїх обовязків, висловивши припущення без жодних обгрунтувань, при цьому до неповнолітнього застосовано один з найтяжчих запобіжних заходів у виді цілодобового домашнього арешту.

На думку захисту підозра недостатньо обгрунтована і будується виключно на показаннях потерпілих щодо вчинення відносно них кримінального правопорушення, мотив який зазначено в підозрі не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Тому, беручи до уваги, що пред`явлена підозра необгрунтована, враховуючи наявність у підозрюваного постійного місця проживання, відсутність судимостей, віку, характеристик, а також те, що жоден із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не доведений, захисник вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є необгрунтованим.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити його апеляційну скаргу, обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, прокурора ОСОБА_21 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначила, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просила залишити без змін ухвалу слідчого судді, оглянувши матеріали провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000300 від 22.08.2020 року, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Відповідно до п.3 ч.2, ч.3 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як убачається з матеріалів провадження згідно розписки копія ухвали суду від 06.10.2020 року у справі № 127/21854/20 була отримана захисником ОСОБА_6 07.10.2020 року.
Крім того, згідно посадочного документа № 000В41АВ-7DF2-93С4-0002 від 09.10.2020 року захисник ОСОБА_6 перебував у Львові, відправлення до м.Вінниці 10.10.2020 року.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» ( рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Belletv. France), Series A№ 333-B, crop. 42, пункт 36).
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді пропущено з поважних причин, тому вимоги щодо поновлення строку апеляційного оскарження підлягають задоволенню.
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 22.08.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 296 КК України.
Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).
У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування
Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.
Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо, тому у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи захисника ОСОБА_6 щодо відсутності доказів, які б давали підстави для обгрунтовності підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є необгрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та дійшов до вірного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення, врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення середньої тяжкості, особу підозрюваного, який раніше не судимий, неодружений, не працює, відсутність стримуючих факторів та міцних соціальних зв`язків, те, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 може намагатись перешкоджати проведенню досудового розслідування шляхом переховування від слідчого, прокурора та суду, незаконно впливати на свідків, що вказує на доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належного виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам вчинення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, хоча захисник заперечує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у апеляційній скарзі ставить питання про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, тобто погоджується з викладеним у клопотанні слідчого щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу.
З огляду на викладене доводи сторони захисту про необгрунтованість клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги захисника, про те, що застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту є занадто суворим є непереконливими та не спростовує висновки слідчого судді щодо необхідності застосування до підозрюваного даного виду запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_7 , вчиняючи інкриміноване йому кримінальне правопорушення з грубим порушення громадського порядку та з мотивів явної неповаги до суспільства, не переймався вказаними обставинами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для предявлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 та задоволення апеляційної скарги захисника .
Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції ,-
п о с т а н о в и в :
Поновити строк на апеляційне оскарження.
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2020 року про застосування цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3