МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1481/17
Провадження № 1-кп/945/30/20
УХВАЛА

29 жовтня 2020 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
потерпілого ОСОБА_4 ;
представника
потерпілих ОСОБА_5 ;
представника
цивільного відповідача ОСОБА_6 ;
обвинуваченого ОСОБА_7 ;
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання захисника про визнання доказу недопустимими у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
встановив:
У провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Захисник обвинуваченого подав на адресу суду клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме: відеофайл SOS_2309.avi, що міститься на CD-R, а також висновок № 17-626 комплексної судової транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП від 20.06.2017, оскільки на думку сторони захисту експерт який проводив дослідження диску, а також висновок експерта не мав спеціальних знань в дослідженні матеріалів та засобів відеозапису, у зв`язку з чим не встановив дійсний механізм дорожньо-транспортної пригоди.
У судовому засіданні захисники, обвинувачений та представник цивільного відповідача підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Прокурор, потерпілий та представник потерпілого залишили вирішення клопотання на розсуд суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши клопотання, суд дійшов такого.
Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно з положеннями ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Так, ст. 87 КПК України визначає умови встановлення очевидної недопустимості доказу. Підстави визнання доказів недопустимими зазначені у ч.2, 3 ст. 87 КПК України.
Такої підстави на яку посилається сторона захисту у клопотанні про визнання доказу недопустимим, зокрема те, що експерт немає достатніх знань в дослідженні матеріалів та засобів відеозапису, не узгоджуються із змістом ст. ст. 86, 87, 88 КПК України, а отже очевидної недопустимості відеофайлу та висновку № 17-626 у судовому засіданні не встановлено.
Крім цього, статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
За таких обставин, суд, здійснюючи правосуддя у кримінальному провадженні безпосередньо досліджує докази надані, як стороною обвинувачення так і стороною захисту, вирішує питання про належність та допустимість доказів у вказаному кримінальному провадженні, під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У зв`язку з викладеним вище, суд вважає, що захисником не наведено та судом не встановлено жодних підстав, передбачених КПК України для визнання доказів очевидно недопустимими, а відтак підстав для визнання очевидної недопустимості доказів відеофайлу та висновку експерта № 17-626 не вбачається, а тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 84, 86-87, 89, 369, 371, 372 КПК України, -
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника про визнання доказу недопустимими у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

29.10.2020