Справа № 466/9370/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003591 від 19.09.2018 року щодо обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красне Буського району Львівської області, громадянина України, раніше судимого, востаннє вироком Буського районного суду Львівської області від 01.11.2018 року до покарання у виді 850грн. штрафу, ухвалою від 11.08.2020 року Буського районного суду Львівської області замінено штраф у розмірі 850 гривень громадськими роботами строком 50 /п`ядесять/ годин, щодо якого 18.07.2018 року скеровано обвинувальні акти за ч.1 ст.185 КК України в Галицький районний суд м.Львова, 14.08.2018 року за ч.2 ст.186 КК України в Шевченківський районний суд м.Львова, 28.02.2019 року за ч.2 ст.187 КК України в Личаківський районний суд суд м. Львова, ухвалою від 04.10.2019 Шевченківського районного суду м.Львова у справі №466/6671/18 оголошений в розшук,

який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 19.09.2018 року близько 18:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, перебуваючи на вул. Б.Хмельницького, 225 у м.Львові, переконавшись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав ланцюжок жовтого кольору вагою 11,77 грам з недорогоцінного металу та мобільний телефон марки «NOMI EVO M3» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 вартістю 1699грн., після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду ОСОБА_9 на суму 1699грн.

Отже, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті. Щодо нанесеної шкоди, то на час розгляду справи такої не відшкодував. Просить його суворо не карати, оскільки він щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не прибув, однак, скерував на адресу суду заяву про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у його відсутності.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють жодних обставин справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході судового розслідування доказами, визнавальними показаннями ОСОБА_4 та доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185КК України повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що дії обвинуваченого слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, його посередню характеристику з місця проживання, є особою працездатною, однак, не працевлаштований, неодружений, перебуває на обліку в нарколога.

Так, згідно досудової доповіді органу пробації від 22.03.2019, а саме висновку про можливість виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк вбачається, що існує дуже висока ймовірність вчинення повторного правопорушення та вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Окрім цього, встановлено, що вироком від 01.11.2018 Буського районного суду Львівської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Злочин вчинений у травні 2018 року.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 11.08.2020 року замінено засудженому ОСОБА_4 несплачену за вироком Буського районного суду Львівської області від 01.11.2018 року суму штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, громадськими роботами строком 50 /п`ядесять/ годин. Станом на час розгляду даного провадження вирок в частині громадських робіт ОСОБА_4 не виконаний.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд вважає щире каяття,

Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено і такого не зазначено в обвинувальному акті.

З урахуванням наведеного суд вважає, що покарання слід обрати в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді арешту, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 покарання за вироком від 01.11.2018 року з врахуванням ухвали від 11.08.2020 року не відбув, а тому покарання йому потрібно призначити з застосуванням ч.4 ст.70 та ч.1 ст.72 КК України, перевівши менш суворий вид покарання громадські роботи в більш суворий арешт, виходячи із співвідношення, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Питання речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, обраний підозрюваному ОСОБА_4 ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 21.11.2018 року припинив свою дію.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ місяців арешту.

На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, з урахуванням вироку від 01.11.2018 року Буського районного суду Львівської області та ухвали Буського районного суду Львівської області від 11.08.2020 року визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, обраний ОСОБА_4 ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 21.11.2018 року припинив свою дію.

Обрати відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбуття покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Речові докази, а саме: ланцюжок з металу жовтого кольору довжиною 50 мм., визнаний речовим доказом постановою від 06.11.2018 слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 повернути власнику ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_1