Справа № 206/5366/20
Провадження № 1-кп/206/367/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2020 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000126 від 24.09.2020 року та угоду про визнання винуватості від 14.12.2020 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого: - 01.06.2004 Печерським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; - 13.03.2009 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.161 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.; - 02.07.2009 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309 ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано 6 місяців за вироком Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2004 р. до відбуття 2 роки 6 місяців; - 08.04.2010 Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг за ч.1 ст. 161 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. 09.06.2010 ухвалою суду справу повернуто на додаткове досудове розслідування;
- 15.10.2010 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 11.06.2012 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 395 КК України до 6 місяців арешту; - 12.09.2012 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України поглинути вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2012, визначити остаточно до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі; - 25.01.2013 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; - 02.11.2015 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2012, остаточно визначено до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільнений 04.05.2020 з Солонянської ВК №21 по відбуттю строку покарання, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення.
Так, в період часу з 19:00 год. 21.08.2020 по 07:00 год. 22.08.2020 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 перебуваючи на 1 поверсі 2 під`їзду будинку №36 по вул. Семафорній
в м. Дніпро, звернув свою увагу на велосипед «Аіст» та велосипед «Winner», що були пристебнуті тросом до перил сходів та належать ОСОБА_6 . Після чого, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, а саме вищевказаних велосипедів, які останній визначив об`єктами свого злочинного посягання.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, ОСОБА_3 , у той же період часу, а саме з 19:00 год. 21.08.2020 по 07:00 год. 22.08.2020 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди потерпілому та бажаючи її настання, вчиняючи злочин повторно, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вищевказаних велосипедів та невстановленим в ході досудового слідства предметом перекусив трос, яким вказані велосипеди були пристебнуті до перил сходів, після чого заволодів вищевказаним майном, а саме: велосипедом «Аіст» та велосипедом «Winner»,
Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи корисливе кримінальне правопорушення повторно, в подальшому викотив з під`їзду вказані велосипеди та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 3826/20 від 02.11.2020, своїми умисними діями, ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 5882 гривні80 копійок.
14.12.2020 між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні під № 0000126 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 467,469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій зазначила, що надає добровільну згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 2 ст.185 КК України.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, надана письмова згода потерпілої ОСОБА_6 а тому просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник-адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просять вказану угоду з прокурором затвердити та призначити йому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за яким належить призначити йому, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання. Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженні № 0000739 не обирався.
Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 342,350,373,374,474-475,100,124 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14.12.2020 між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні під № 0000126.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14.12.2020 покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту. Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помістивши його в Дніпропетровську установу виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровський області (№4) для подальшого етапування до місць відбування покарання. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні під № 00000126 не обирався.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на користь судового експерта ОСОБА_7 (свідоцтво №1886 від 09.06.2017) за проведення судово-товарознавчої експертизи під № 3826/20 від 02.11.2020 суму у розмірі 320 гривень 00 копійок, реквізити: розрахунковий рахунок КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_1 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 (т.1 а.п. 16).
Речові докази:
- один опечатаний спец пакет «Національна поліція України» № ЕХР0199877, в якому знаходиться замок велосипеду у кількості 1 шт., який визнано речовими доказами, відповідно до постанови про визнання речових доказів від 10.11.2020 (т.1 а.п.21), переданий до камери зберігання речових доказів Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до квитанції № 001500 (т.1 а.п.22) - повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за належністю;
- велосипед «Аіст» та велосипед «Winner», які визнано речовими доказами, відповідно до постанови про визнання речових доказів від 10.11.2020 (т.1 а.п.34), передані відповідно до зберігальної розписки на відповідальне зберігання ОСОБА_6 (т.1 а.п. 35) - повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1