ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/42/20 Справа № 708/392/18 Категорія: ч.1 ст. 249 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорівОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого в режимі

відеоконференції з Чигиринським

районним судом Черкаської області ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000143 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калантаїв Світловодського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , маючого на утримані двох малолітніх дітей 2005 року народження та 2008 року народження, раніше не судимого,

визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю того, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

Позовну заяву прокурора: начальника Чигиринського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі: Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області до ОСОБА_10 про стягнення шкоди, завданої незаконним виловом риби в сумі 8806 гривень - залишено без розгляду.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачувався в тому, що він, у порушення вимог статті 38 Закону України «Про тваринний світ», Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», наказу Черкасирибоохорони № 40 від 21.03.2018 «Про встановлення весняно-літньої заборони на лов риби, інших водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах Черкаської та Кіровоградської областей у 2018 році» згідно якого встановлено термін заборони на лов (добування) риби у весняно-літній період природного відтворення (нересту) в 2018 році на водоймах Черкаської, зокрема на Кременчуцькому водосховищі з 01 квітня по 09 червня, тобто у період, в який заборонений лов (добування) риби, в період часу з 19:30 години по 22:00 годину 06 квітня 2018 року за допомогою двох риболовецьких сіток, які згідно акту дослідження знарядь лову від 18.04.2018, являються сіткоснастями знаряддями лову, використання яких заборонено «Правилами любительського і спортивного рибальства», без належного дозволу, в заборонений час (період нересту) здійснив вилов з Кременчуцького водосховища річки Дніпро біля с. Стецівка, Чигиринського району цінної риби, а саме плітка 93шт., вартістю 85 гривень за штуку на суму 7905 гривень, карась 7 шт., вартістю 17 гривень за штуку на суму 119 гривень, окунь -16шт., вартістю 17 гривень за штуку на суму 272 гривні, судак 1 шт., вартістю 510 гривень, чим заподіяв в наслідок незаконного зайняття рибним добувним промислом істотної шкоди водній фауні на загальну суму 8806 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним та засудити за ч.1 ст. 249 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України. Цивільний позов прокурора в інтересах держави задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд побудував рішення виключно на показах обвинуваченого. Звертає увагу на наступні порушення:

- суд в рішенні неправильно виклав покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які різняться з показами, зафіксованими на технічний засіб запису судового засідання, що свідчить про упереджену та необ`єктивну оцінку показів, між тим покази цих свідків є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджують факт вчинення неправомірних дій ОСОБА_10 ;

- суд не надав оцінки тому факту, що обвинувачений в судовому засіданні змінив свої покази, які він надавав під час досудового розслідування, та які спростовуються показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , зокрема, щодо визначення конкретного місця, де ОСОБА_10 знайшов рибу з сітками, яким чином помістив вказане до мотоцикла, звідки та чому у боковому причепі знаходились пластикові ящики у яких в подальшому виявлено рибу та сітки;

- не надано належної оцінки такому доказу, як акт дослідження знарядь лову, який в сукупності з іншими доказами підтверджує вчинення протиправних дій ОСОБА_10 ;

- суд необґрунтовано та безпідставно визнав протокол огляду місця події від 06.04.2018, постанову про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 08.04.2018, протокол огляду предмета від 08.04.2018, протокол огляду предмета від 18.04.2018, постанову про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 18.04.2018 недопустимими доказами;

- зазначає також про безпідставність твердження суду щодо недоведення видової належності вилученої риби, та безпідставність необхідності проведення експертизи з метою визначення розміру завданих збитків, оскільки факт зайняття рибним добувним промислом, у заборонений час та забороненими знаряддями лову в їх сукупності встановлює наявність істотної шкоди.

Крім того, прокурор звертає увагу на відсутність в матеріалах кримінального провадження журналу судового засідання, натомість вказує на наявність протоколу судових засідань від 14.05.2018 та 22.05.2018, ведення яких не передбачено чинним КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думки прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити судове рішення без змін, провівши за клопотанням прокурора повторне часткове судове слідство, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статтею ст. 62 Конституції України гарантується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990, зазначено про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не буде доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд виконав всі вимоги закону, а тому відсутні будь-які правові підстави для скасування виправдувального вироку.

Так, оцінивши досліджені у кримінальному провадженні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок, пославшись на п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, так як дійшов правильного висновку, що прокурором не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а припущення та сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого слід тлумачити на його користь.

Вказана позиція викладена і в п. 146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998, де Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Колегія суддів вважає, що за результатами судового розгляду, суд першої інстанції правильно встановив те, що державним обвинуваченням не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Цей висновок суду ґрунтується на належних, допустимих, достовірних, а в сукупності достатніх доказах, досліджених під час судового розгляду.

Крім того, колегією суддів в порядку ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням прокурора проведено часткове судове слідство, під час якого допитано:

- обвинуваченого ОСОБА_10 , який показав апеляційному суду, що він ввечері 06.04.2018 вирішив разом з дружиною та донькою прогулятися, та проїжджаючи мотоциклом біля садка навпроти насосної станції за 2-3 м. під деревом помітив сітки, сумку і ящик з рибою, які погрузив в коляску мотоцикла та продовжив рух, однак метрів за 300 був зупинений особами без розпізнавальних знаків, які представилися працівниками поліції та вилучили сітки і рибу. Також ОСОБА_10 зазначив, що він сітки не ставив, біля берега річки не був, однак підбираючи рибу розумів, що вона виловлена незаконним шляхом, в чому розкаюється;

- свідка ОСОБА_13 , який суду апеляційної інстанції показав, що працював ДОП Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області. Під час проведення операції «Нерест», патрулюючи берег річки за 300-400 м. було помічено силует людини, за якою спостерігали хвилин 15, та яка навприсідки витягувала з води щось схоже на сітки, а потім через дамбу переносила сумку, а згодом повернулася за ящиком. Вказану особу на місці затримати не вдалося, оскільки вона сіла на мотоцикл, який був припаркований на дамбі, та почала рух, у зв`язку з чим було повідомлено керівництво та розпочато переслідування. Також свідок ОСОБА_13 зазначав, що , підбігаючи до дамби, він зі спини впізнав особу за якою спостерігали, і ним виявився ОСОБА_10 . Через півтори дві хвилини мотоцикл було зупинено, на ньому були ОСОБА_10 , дружина та донька, а з коляски вилучили сітки та рибу. В ОСОБА_10 до коліна були мокрі штани. Спочатку ОСОБА_19 вину визнав, однак згодом сказав, що знайшов рибу;

- свідка ОСОБА_16 , який в суді апеляційної інстанції показав, що працював слідчим Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, та у квітні 2018 року приймав участь в операції «Нерест», в ході якої, в с. Стецівка біля дамби на відстані приблизно 200 м. ним було помічено особу, яка рухалася від краю дамби, та несла предмет, схожий на ящик, який помістила до коляски мотоцикла і розпочала рух. Він зателефонував до ОСОБА_13 та вони розпочали переслідування, та коли зупинили мотоцикл, то в колясці виявили сітки та рибу. Особисто він не бачив щоб ОСОБА_10 виловлював рибу;

- свідка ОСОБА_12 , працюючого в.о. начальника СВ Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, який показав, що в ході операції «Нерест» біля дамби було утворено 2 групи, він перебував в автомобілі, йому зателефонував ОСОБА_13 та повідомив, що невідома особа тягне сітки біля дамби. Він також помітив особу, яка йшла від води з мішком, а потім розпочала рух на мотоциклі. Вказаний мотоцикл було зупинено і в колясці виявлено сітки і рибу. Що саме ОСОБА_10 ловив рибу він не бачив.

- свідка ОСОБА_17 , яка була запрошена працівниками поліції понятою при проведенні огляду місця події в районі Кременчуцького водосховища в с. Стецівка неподалік насосної станції. На місці знаходився мотоцикл, в якому були сітка та риба в ящиках. Гонтар діставав рибу і розкладав, все фотографувалося, що пояснював ОСОБА_19 не чула;

- свідка ОСОБА_18 , який був запрошений понятим при проведенні огляду місця події. При проведенні вказаної слідчої дії також була присутня ОСОБА_17 , як понята. В його присутності було оглянуто мотоцикл з коляскою, в якій знаходились риба та сітки. Гонтар виймав з коляски рибу і розкладав її.

Також колегією суддів повторно досліджено матеріали кримінального провадження, а саме:

- доручення від 06.04.2018 про проведення відпрацювання на водних об`єктах Чигиринського району (а.п. 2);

- рапорт старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 про те, що було виявлено гр. ОСОБА_10 , який незаконно здійснював вилов риби забороненими засобами на р. Дніпро (а.п. 3);

- постанову від 08.04.2018 про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження риби у кількості 117 штук, а саме: плітка у кількості 93 штуки, 7 карасів, 16 окунів та 1 судака, яку передано на зберігання ФОП ОСОБА_20 (а.п.20);

- протокол огляду місця події від 06.04.2018 з доданою ілюстрованою фототаблицею, де об`єктом огляду є ґрунтова дорога, яка іде у напрямку від р.Дніпро (Кременчуцьке водосховище) до с.Стецівка Чигиринського району на відстані 500 метрів від р. Дніпро виявлено безпосередньо на вказаній дорозі транспортний засіб марки «ІЖ-планета 4», д.н.з НОМЕР_1 , оранжевого кольору з відкритим боковим причіпом, при огляді якого виявлено та вилучено рибу різних видів у кількості 117 штук та дві риболовецькі сітки з детальним виглядом бокового причіпу з вмістом риболовецької сітки і риби, самої риби яка знаходилась у сітках та в сумці (а.п. 4-11);

- розрахунок збитків, заподіяних рибному господарству, за якими виведена сума завданих начебто ОСОБА_10 збитків у розмірі 8806,00 гривень (а.п. 29);

- акт дослідження знарядь лову від 18.04.2018, відповідно до якого рибальські сітки являються забороненим знаряддям лову (а.п. 33);

- наказ Управління державного агентства рибного господарства у Черкаській області від 21.03.2018 №40, яким встановлено терміни заборони на лов (добування) риби у весняно-літній період природного відтворення (нересту) у 2018 році на водоймах у межах Черкаської області, зокрема, на Кременчуцькому водосховищі з 01 квітня 2018 року по 09 червня 2018 року (а.п.34-38).

- протокол огляду предмета від 18.04.2018, предметом якого були дві рибацькі сітки, які мають незначні пошкодження (а.п. 54);

- постанову від 18.04.2018 про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження двох риболовецьких сіток, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Чигиринського відділення поліції Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області (а.п. 55);

- дані, що характеризують особу ОСОБА_10 (а.п. 75-77, 138).

Повторно, за клопотанням прокурора дослідивши матеріали кримінального провадження, та безпосередньо допитавши свідків обвинувачення, явку яких було прокурором забезпечено до апеляційного суду, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що з показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 неможливо встановити, що саме обвинувачений ОСОБА_10 здійснював незаконний вилов риби з допомогою сіток, оскільки за їх версією вони бачили лише силует особи, яка у брід витягувала сітки, що також узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_11 , який вказував, що, спостерігаючи у бінокль, бачив чоловіка, який у брід витягував сітки, однак що це був саме обвинувачений він не може стверджувати.

Крім того вище вказані свідки є працівниками правоохоронних органів, та на думку колегії суддів, є зацікавленими особами. Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в частині того, що обвинувачений здійснював незаконний вилов риби з допомогою сітки та визнавав свою вину - нічим не підтверджені.

Свідок ОСОБА_13 лише під час апеляційного розгляду зазначив, що впізнав ОСОБА_10 , як особу, яка витягувала сітки з води та на мотоциклі від`їжджала від дамби, хоча під час його допиту місцевим судом цього не повідомляв.

Також покази свідка ОСОБА_13 в частині того, що обвинувачений ОСОБА_10 на місці події визнавав свою вину, нічим не підтверджені, спростовуються матеріалами кримінального провадження, та в розумінні ч. 4 ст. 95 КПК України не можуть бути покладені в основу вироку суду, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. При цьому в суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 заперечував факт зайняття незаконним рибним добувним промислом.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 були присутні лише під час огляду місця події, а всі інші докази, на які посилається сторона обвинувачення, мали місце під час або після огляду місця події щодо виявлення риби та знарядь лову в колясці мотоцикла на дорозі, та не доводять винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про те, що покази обвинуваченого ОСОБА_10 про непричетність до незаконного лову риби 06.04.2018 нічим не спростовано. При пред`явленні обвинувачення не додано жодного доказу про те, що ОСОБА_10 в період часу з 19:30 години по 22:00 годину 06 квітня 2018 року за допомогою двох риболовецьких сіток займався рибним добувним промислом. Зокрема, досудовим слідством не додано жодного доказу, який би свідчив про те, що саме ОСОБА_10 06.04.2018 виставив рибацькі сітки для лову риби, здійснював її вилов та витягував сітки.

Колегія суддів, також бере до уваги той факт, що під час огляду місця події, не зафіксовано жодного човна або іншого предмета, за допомогою якого, можливо було б встановити рибацьку сітку. Також відповідно до протоколу огляду місця події від 06.04.2018 довжина рибацьких сіток була по 30 м. кожна, що на думку колегії суддів, унеможливлює їх встановлення однією особою, чи без допомоги човна.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що акт іхтіологічного дослідження є не конкретизованим, таким, що має протиріччя довжина сітки визначена приблизно, робиться неаргументований (теоретичний висновок про вилов риби, сіткою, яка має механічні пошкодження) і в той же час знаходиться в доброму стані. Як доказ, акт дослідження знарядь лову не спростовує покази ОСОБА_10 про непричетність до вилову риби, а тому доводи апелянта про ненадання належної оцінки вказаному доказу є неспроможними.

Зі змісту ст. 237 КПК України вбачається, що огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КПК України під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Частиною 3 ст. 233 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час огляду місця події 06.04.2018 було проведено не огляд, а фактично обшук транспортного засобу мотоциклу «ІЖ планета 4», д.н.з НОМЕР_1 , в ході якого вилучено рибу і дві риболовецькі сітки.

Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що протокол огляду місця події від 06 квітня 2018 року є недопустимим доказом, оскільки цю слідчу дію проведено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Одразу після проведення огляду мотоциклу, під час якого було вилучено рибу та сітки, прокурор чи слідчий не звернулися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, чим порушили вимоги ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 237 КПК України.

Тому протокол огляду предмета від 08.04.2018, протокол огляду предмета від 18.04.2018, постанови про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 08.04.2018, постанови про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 18.04.2018, які є похідними від протоколу огляду місця події від 06.04.2018, судом першої інстанції обґрунтовано визнано недопустимими доказами.

Крім того судом першої інстанції слушно зазначено, що в протоколі огляду місця події від 06.04.2018 відсутній підпис учасника цієї слідчої дії ОСОБА_22 , за таких обставин доводи прокурора в цій частині є неприйнятними.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 13.05.2020 № 51-2824км18.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що для можливості кваліфікації діяння ОСОБА_10 як кримінально караного, необхідні об`єктивні дані або про повне знищення ним через протиправне діяння нерестовища, або про вилов ним великої кількості риби в період нересту, або вилов нечисленних видів риб або тих, у відтворенні яких є труднощі, або про добування численної кількості риби або риби, вилов якої заборонено. Розрахунок збитків заподіяних рибному господарству внаслідок добування або знищення цінних видів риб та інших об`єктів водного промислу не є доказом завдання істотної шкоди з точки зору їх істотності відповідно до змісту диспозиції ч.1 ст. 249 КК України. Крім того відповідно до вимог ст. 242 КПК України для визначення розміру збитків, заподіяної кримінальним правопорушенням, слідчий або прокурор були зобов`язані звернутись із клопотанням до слідчого судді для проведення відповідної експертизи.

Диспозиція ч.1 ст. 249 КК України має бланкетний характер, та для з`ясування змісту умов незаконності зайняття рибним добувним промислом потрібно звертатись до нормативних правових актів, які регулюють порядок здійснення рибальства в Україні, однак, ніяких порушень таких нормативних правових актів з посиланням на відповідні пункти, частини, статті, глави чи розділи цих нормативних правових актів, крім вказівки на статтю 38 Закону України «Про тваринний світ», обвинуваченому до вини не поставлено.

Доводи апелянта про те, що місцевим судом спотворено та неповно викладено покази обвинуваченого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 також допитувалися апеляційним судом, та їх покази були послідовними, та узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, і суттєво не відрізнялися від показів, які викладені в оскаржуваному вироку. Покази інших свідків також у вироку суду відображені вірно, що підтверджується звукозаписами судових засідань суду першої інстанції.

Посилання прокурора на покази обвинуваченого ОСОБА_10 , які він давав під час досудового розслідування не ґрунтуються на вимогах закону, а саме ч.4 ст. 95 КПК України відповідно до якої, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

В матеріалах справи не міститься жодних доказів, які б підтверджували кваліфікацію свідка ОСОБА_11 , який за версією прокурора має відповідні знання, в тому числі щодо встановлення видової належності риби, а саме лише перебування його на посаді головного державного інспектора Управління Державного агентства рибного господарства в Черкаській області не може свідчити про його компетентність у визначенні видової належності риби.

Розрахунок збитків заподіяних рибному господарству внаслідок добування або знищення цінних видів риб та інших об`єктів водного промислу не є доказом завдання істотної шкоди з точки зору їх істотності відповідно до змісту диспозиції ч. 1 ст. 249 КК України. Відповідно до вимог ст. 242 КПК України для визначення розміру збитків , заподіяних кримінальним правопорушенням , слідчий або прокурор були зобов`язані звернутись з клопотанням до слідчого судді для проведення відповідної експертизи, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

Згідно матеріалів кримінального провадження судові засідання від 14.05.2018 та 22.05.2018, фіксувалися технічними засобами, звукозапис яких міститься на відповідному носії, а тому доводи прокурора про те, що в матеріалах кримінального провадження міститься протоколи вказаних судових засідань замість журналу судового засідання, не можуть бути підставою для скасування по суті законного вироку місцевого суду.

Крім того прокурор вказує на те, що безпідставно не взято до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який протягом 15 років працював рибалкою, однак, на думку колегії суддів, характеризуючі дані на особу, ніяким чином не можуть буди доказом вини, у вчиненні того, чи іншого злочину.

На думку колегії суддів, у зв`язку з недоведеністю стороною обвинувачення факту здійснення незаконного вилову риби за допомогою рибацьких сіток та відсутності доказів, які спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , про те, що він знайшов виловлену рибу і сітки, які знаходилися в мішку та ящику під деревом неподалік біля дороги біля насосної станції, та помістив до коляски свого мотоциклу, відсутня об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_10 злочину, а відсутність хоча б одного елементу складу злочину свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є злочином.

З огляду на викладене, дотримуючись принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, встановленого ст. 17 КПК України, колегія суддів не знаходить підстав, зазначених у ст. 420 КПК України, для скасування вироку суду першої інстанції і ухвалення нового вироку, а тому апеляційну скаргу прокурора залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін, оскільки виправдувальний вирок щодо ОСОБА_10 є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року відносно ОСОБА_10 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :