У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003368, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зелений Гай Жовтневого району Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003368, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, повернуто прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що обвинувальний акт містить у собі усі передбачені ст. 291 КПК України відомості, а відтак, оскаржувана ухвала про повернення обвинувального акту прокурору постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим, підлягає скасуванню.
Відмічає, що в порушення вимог ст. 314 КПК України, суд першої інстанції надав оцінку обвинуваченню до початку судового розгляду, а саме не погодився з кваліфікацією дій обвинувачених. Проте, на стадії підготовчого судового засідання, оцінка доказів, визначення правильності правової кваліфікації і оцінка повноти викладених обставин кримінального правопорушення, доведеності вини особи, або її відсутності, у тому числі, порушення презумпції невинуватості чи її дотримання, кримінальним процесуальним законом не передбачена та є неможливою, оскільки докази на даній стадії не досліджуються, а належна їм оцінка надається вже під час розгляду кримінального провадження по суті.
Крім того, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, суд першої інстанції, у своєму рішенні, не навів конкретних правових підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для повернення обвинувального акта прокурору.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003368, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Врахувавши, що прокурором в обвинувальному акті прямо зазначено про вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 КК України, із зазначенням кваліфікуючої ознаки вчинення розбою особою, яка раніше вчиняла розбій, однак, на момент складання обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003368, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вироків суду за ст. 187 КК України не ухвалювалось, з урахуваннями положень ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору внаслідок істотного порушення вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинувачених та їх захисників, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт, складений старшим слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 та затверджений прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , відповідає вимогам ст. 291 КПК України, містить, серед іншого, виклад фактичних обставини злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також в ньому зазначені анкетні дані обвинувачених, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада прокурора; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання. До обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинувачених про отримання копії обвинувального акту.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд в ухвалі зазначив про безпідставне зазначення кваліфікуючої ознаки вчинення розбою особою, яка раніше вчиняла розбій, оскільки відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вироків суду за ст. 187 КК України не ухвалювалось.

Однак, вказані висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту є безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності, відповідно якому, суд, у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень. Повертаючи обвинувальний акт прокурору з наведених підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яким надається під час розгляду по суті та надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим на думку апеляційного суду істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Крім того, слід зауважити, що поза увагою суду першої інстанції залишились приписи ч. 3 ст. 337 КПК України, згідно яким, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції повернув обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, без передбачених кримінальним процесуальним законом підстав, а тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на дотриманні розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24.07.2003, «Вітрук проти України» від 16.09. 2010, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 та інші).

Вирішуючи питання стосовно запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції, з урахуванням того, що в даному кримінальному провадженні судом першої інстанції запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишався без змін, беручи до уваги вимогу закону про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, з метою запобігання ризику переховування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від суду, обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, вважає за необхідне продовжити відносно них запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 409, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003368 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити на 30 днів до 18 лютого 2021 року.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3