печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши судове провадження за заявою ОСОБА_3 про відвід слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування у місті Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000470 від 27.12.2018 року

В С Т А Н О В И В :
02.07.2020 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування у місті Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000470 від 27.12.2018 року.

Заявлений відвід мотивований тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінальних проваджень №0000470, №0000472, №0000473, №000474, що були внесені до ЄРДР 27.12.2018 на виконання рішення Печерського райсуду м. Києва, дані провадження були об`єднані в одне кримінальне провадження № 0000470.

Так, заявник вказує, що 29.04.2019 постановою слідчого Другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 було закрито кримінальне провадження.

З врахуванням зазначених обставин, заявник оскаржив постанову, яку ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2020, було скасовано.

Таким чином, заявник звертає увагу суду, що слідчий за період здійснення досудового розслідування не вчиняв жодних належних слідчих дій, не реагував на звернення ОСОБА_3 , необґрунтовано та передчасно закрив кримінальне провадження, що підтверджується ухвалою слідчого судді від 28.08.2020, а лише на думку заявника був зацікавлений в закритті кримінального провадження, без здійснення всього обсягу слідчих та процесуальних дій. З врахуванням зазначених підстав у заявника виникли сумніви щодо неупередженості слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування у місті Києві ОСОБА_4 , тому останній просить слідчого суддю відвести слідчого ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000470.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Заявник та слідчий у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду заяви повідомлялися належним чином.

Разом з цим, заявником було поадно до суду заяву про розгляд відводу у його відсутність вимоги заяви відпримав.

Суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд заяви у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали заяви та клопотання, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Формою процесуального реагування на прояви упередженого ставлення слідчого до особи, яка бере участь в кримінальному провадженні, є подання такою особою заяви про відвід слідчого в порядку ст.77 КПК України.

Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам - членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 на 114-й сесії «Про підвищення ефективності внутрішніх засобів правового захисту» декларує, що кожен, чиї права і свободи, викладені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. (Рішення ЄСПЛ «Chahal v. UK, n. 145).

На національному рівні, у ч. 2 ст. 80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід слідчому з підстав передбачених ст.77 КПК України.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу слідчого - існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Своєю чергою, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Більше того, вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенці ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий безумовно підлягає відводу, визначений частиною 1 ст. 77 КПК України.

Між тим, згідно з ч. 3 ст. 77 КПК України, слідчий не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, компетентна особа у будь-якому випадку не має права брати участь в здійсненні кримінального провадження, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в її неупередженості та об`єктивності.

Окреслюючи загальні завдання кримінального провадження, законодавець в статті 2 чинного КПК України вважає необґрунтований процесуальний примус до особи, яка бере участь в кримінальному провадженні, несумісним із поняттям «неупереджене розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, компетентна особа у будь-якому випадку не має права брати участь в здійсненні кримінального провадження, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в її неупередженості та об`єктивності.

З огляду на зазначене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, вважає необхідним відвести слідчого ОСОБА_4 від участі у здійсненні досудового розслідування кримінального провадження №0000470, оскільки вважає, що стороною звернення було доведено обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості, в участі слідчого ОСОБА_4 у досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні №0000470, а протилежного слідчим ОСОБА_4 , слідчому судді не було доведено.

Відтак, заявлений відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 9, 22, 77, 80, 81 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування у місті Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000470 від 27.12.2018 року задовольнити.

Відвести слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування у місті Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000470 від 27.12.2018 року від участі у здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000470.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1