Справа № 639/4944/20
Провадження №1-кп/639/523/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000098 від 05.08.2020 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, без місця реєстрації та проживання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 5 серпня 2020 р. приблизно о 04 год. знаходився поблизу багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 з малознайомими йому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де останні довірливо віддали йому на тимчасове зберігання належні їм жіночі сумки та відійшли від зазначеного місця.

Саме в той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння жіночими сумками з їх вмістом.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , оцінивши ситуацію, що склалася, та, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи ту обставину, що у нього перебувають у тимчасовому володінні жіночі сумки вказаних жінок, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого задуму та настання можливих наслідків у вигляді матеріальної шкоди, шляхом вільного доступу, безперешкодно, таємно заволодів жіночою сумкою «Pavers», матерчатою з візерунком квітів рожевого кольору, вартістю 360 грн., з її вмістом, а саме: мобільним телефоном «Honor 10 Lite» вартістю 2500 грн., та грошовими коштами в сумі 2000 грн., належних ОСОБА_5 , а також жіночою сумкою «Kipling» чорного кольору з шкірозамінника, вартістю 150 грн., з її вмістом, а саме: мобільним телефоном «Xiaomi Redmі 8T» вартістю 3300 грн., навушниками ТМ «Ergo» вартістю 255 грн. та грошовими коштами в сумі 500 грн., належними ОСОБА_6 .

Відразу ж після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно та грошові кошти, які належали окремо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , всупереч їх волі, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї протиправної мети, спрямованої на таємне викрадення чужого майна.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4860 грн., з яких 2000 грн. становлять грошові кошти, а 2860 грн. вартість майна, яку підтверджено висновком експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи № 1 від 06.08.2020 р., а потерпілій ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди на загальну суму 4205 грн., з яких 500 грн. становлять грошові кошти, а 3705 грн. вартість майна, яку підтверджено висновком експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи № 1 від 06.08.2020 р.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю та пояснив, що скоїв його за встановлених судом обставин. Обвинувачений не оспорював обставини кримінального проступку, викладені в обвинувальному акті. При цьому ОСОБА_4 висловив жаль щодо скоєного та піддав свої дії критичній оцінці.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію висловив також і прокурор.

Потерпілі подали до суду заяви про розгляд обвинувального акту за їх відсутності.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують його особу, а також стосовно судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працює, неодружений, не має постійного місце проживання та реєстрації на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а також принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, відношення обвинуваченого до скоєного, особу винного, його вік, стан здоров`я, обставину, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

При цьому суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання щодо ОСОБА_4 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст 185 КК України, проте з врахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення кримінального проступку, наявності обставини, що пом`якшує його покарання, та відсутність матеріальних претензій потерпілих, вважає необхідним звільнити його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відомості про судові витрати суду не надані.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази вважати такими, що повернуті потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, потерпілим право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1