Справа №-613/690/20 Провадження №-1-кп/613/149/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2020 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові кримінальне провадження №0000213 від 15 квітня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дерезувате Синельниківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта професійно-технічна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого:

15.10.2013 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;

27.01.2017 року Богодухівським районним судом Харківської області за ст.185 ч.3 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

14.09.2017 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1, ч.4 ст.70 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

12.04.2019 Богодухівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.357 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

за ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, а саме: 27 січня 2017 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 14 вересня 2017 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2, ч.3 ст.185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 12 квітня 2019 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.357 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення та перевихованя не став та знову скоїв злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , діючи повторно, 14 квітня 2020 року, близько 01-00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету наживи, шляхом відчинення хвіртки з боку городу, незаконно, без дозволу власниці, проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом відчинення дверей незаконно проник до приміщення літньої кухні,звідки скоїв крадіжку двох алюмінієвих бідонів з кришкою, об`ємом 40 літрів кожен, б/в, вартістю 275 грн. кожен, всього на загальну суму 550 грн., які належать ОСОБА_5 , 1942 р.н., після чого останній з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що 14 квітня цього року він проник до приміщення літньої кухні розташованої в АДРЕСА_2 , звідки викрав два алюмінієві бідони, які в подальшому продав, а кошти витратив на власні потреби. Зазначив, що до приміщення літньої кухні він потрапив через вхідні двері та що потерпілій більше ніж сімдесят років, йому було відомо, оскільки він проживає з нею в одному селі. Уточнив, що події відбувалися саме так, як вказано в обвинувальному акті. Погодився з найменуванням, кількістю та вартістю викраденого ним майна.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням слухати справу без її участі. Зазначила, що не заперечує проти розгляду справи у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, уточнила, що наслідки розгляду справи згідно даної статті їй відомі та зрозумілі, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Стосовно міри покарання покладається на думку суду.

Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, обвинуваченим ОСОБА_4 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у інше приміщення і кваліфікує його дії за ст.185 ч.3 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він раніше неодноразово судимий, новий злочин скоїв менш ніж через пів року після звільнення з місць позбавлення волі, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, завдану матеріальну шкоду не відшкодовано. Відповідно до висновку за досудовою доповіддю органу пробації, останній вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Обставиною, яка пом`якшує покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання для підсудного, суд визнає рецидив злочинів, скоєння злочину щодо особи похилого віку.
На підставі викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".
Обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та являлись передумовою для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, судом не встановлено.
Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст.50 КК України, мети покарання.
Цивільний позов у справі не заявлявся.

Обговорюючи питання про відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на проведення судово-товарознавчої та судово-дактилоскопічної експертиз, суд вважає за необхідне, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 , в доход держави, судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 2942 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 10 (десять) копійок.

Речові докази по справі:

- два алюмінієвих бідони з кришкою, об`ємом 40 літрів кожен, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області повернути власнику;

- три відрізки липкої стрічки зі слідами пальців рук, дві дактилокарти на ім`я ОСОБА_4 ; диск з відеозаписом слідчого експерименту залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя