Справа № 345/2247/20
Провадження № 11-кп/4808/410/20
Категорія ч.3 ст. 185КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретарки с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілої

особи ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Калуського міськрайонного суду від 14.07.2020 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК),-

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючий, неодружений, неоднаразово судимий, останні раз судимий: 15.02.2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді 4 років позбавлення волі; 24.12.2019року звільнений по відбутті покарання, українець, громадянин України,

- визнаний винуватим та засуджений у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК та призначено йому покарання у виді одного року шість місяців обмеження волі.

Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до закону.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення судових товарознавчих експертиз в розмірі 1 634,50 грн.

Цивільний позов КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» до ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнено.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської

З вироку вбачається, що злочин вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин за таких обставинах.

Так, 19.05.2020 року близько 17 год.30 год. ОСОБА_9 у лікарській кімнаті Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради», що по вул. Грушевського, 29, в м. Калуш, Івано-Франківської області, на робочому столі та ліжках для відпочинку персоналу, побачив службові планшети працівників та їхні особисті речі.

У цей час, у ОСОБА_9 , виник умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме службових планшетів Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради», а також особистих мобільних телефонів працівників та їх речей.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне обернення чужого майна у свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав два службові планшети належні Комунальному некомерційному підприємству «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради», а саме смартфони Lenovo PB2-690M IMEI НОМЕР_2 та Lenovo PB2-690M IMEI НОМЕР_3 , вартістю 2 800 грн. (дві тисячі вісімсот гривень) за штуку, на загальну суму 5 600 грн. (п`ять тисяч шістсот гривень), на яких знаходилися два захисні чохли вартістю 300 грн. (триста гривень) за штуку, на загальну суму 600 грн. (шістсот гривень), в яких були встановлені по дві сім карти операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», вартістю 25 грн. (двадцять п`ять гривень) за штуку, на загальну суму 100 грн. (сто гривень), чим спричинив підприємству матеріальних збитків на загальну суму 6 300 грн. (шість тисяч триста гривень).

Окрім цього, ОСОБА_9 таємно, повторно, викрав майно належне лікарю Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , а саме мобільний телефон марки «эHuaweiNovaLite 2017» S/ НОМЕР_4 , ІМЕІ1 НОМЕР_5 , ІМЕІ2 НОМЕР_6 , чорного кольору, вартістю 1 640 грн. (тисячу шістсот сорок гривень), на якому знаходився захисний чохол-книжка вартістю 57 грн. (п`ятдесять сім гривень), та в якому були встановлені карта пам`яті об`ємом 16 Гб, вартістю 150 грн. (сто п`ятдесят гривень), та сім-карта мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 25 грн. (двадцять п`ять гривень), на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 40 гривень, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 912 грн. (тисячу дев`ятсот дванадцять гривень).

Також ОСОБА_9 , таємно, повторно, викрав майно належне лікарю Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_3 , а саме мобільний телефон марки «Samsung GALAXY A5», ІМЕІ № НОМЕР_7 , сірого кольору, вартістю 3000 грн. (три тисячі гривень), на якому знаходився зношений захисний чохол-книжка, та в якому були встановлені карта пам`яті об`ємом 16 Гб, вартістю 150 грн. (сто п`ятдесят гривень), та сім-карта мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 25 грн. (двадцять п`ять гривень), на рахунку якої грошові кошти були відсутні, а також жіночу шкіряну сумочку марки «LittlePigeon», модель CO88 Black, вартістю 150 грн.(сто п`ятдесят гривень), жіночий шкіряний гаманець марки «ERA» вартістю 150 грн. (сто п`ятдесят гривень), в якому знаходилися грошові кошти в сумі 1 200 грн. (тисячу двісті гривень), чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 4 675 грн. (чотири тисячі шістсот сімдесят п`ять гривень).

Викрадене майно, ОСОБА_9 , заховав у куртку, в яку був одягнений, після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину. В подальшому, ОСОБА_9 , викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В загальному, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майна на загальну суму 12 887 грн. (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень).

В АС обвинувачений ОСОБА_9 , покликається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Просить вирок суду з цих підстав скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому м`якше покарання.

В запереченні на АС КНП «Обласний клінічний центр екстеної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» директор ОСОБА_12 вказує, що вирок щодо ОСОБА_9 , є законним і обґрунтованим, оскільки суд повністю врахував тяжкість вчиненого ним злочину, дані про його особу, думку потерпілого, суму завданої шкоди, повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття, а тому призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, тому є справедливим і достатнім для його виправлення.

Просить АС залишити без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_9 без зміни.

19 листопада 2020 року потерпіла ОСОБА_11 подала заяву, зі змісту якої вбачається, що вона просить справу розглядати без її участі, з рішенням суду першої інстанції згідна.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка вважає вирок законним і нобгрунтованим, АС безпідставною; пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційні вимоги,думку представника потерпілого ОСОБА_8 , який вважає АС безпідставною, а вирок законним та обгрунтованим; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно ч. 4 ст. 405 КПК, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Розгляд провадження було неодноразово відкладено, а щодо ОСОБА_9 здійснювався привід через органи поліції.

Організацію виконання ухвали суду про привід було доручено начальнику Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області та прокурору ОСОБА_7 .

Із змісту рапорту дільничого Калуського ВП ГУНП ОСОБА_13 , вбачається, що ОСОБА_9 за вказаним місцем проживання не було. При спілкуванні із сусідами ОСОБА_9 протягом тривалого часу не бачили і можливе місце перебування його не відоме. Виконати даний привід являється не можливим.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в АС порушується питання про погіршення його становища.

Колегія суддів визнає, що обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився повторно, хоча жодних клопотань про відкладення розгляду від нього не надходило, до нього застосовувався привід в судове засідання через органи поліції,і його становище при розгляді його АС не погіршується.

Колегія суддів вважає, що кожний учасник кримінального провадження використовує свої права на свій розсуд. В даному випадку апеляційний суд вживав усіх можливих заходів для з`явлення обвинуваченого в судове засідання, в тому числі і привід через органи поліції. Усі учасники кримінального провадження не заперечують про розгляд справи за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Як вбачається із вироку Калуського міськрайонного суду від 17 липня 2020 року, ОСОБА_9 , в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили.

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися.

Покликання обвинуваченого на суворість призначеного йому ОСОБА_9 покарання є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Так, стаття 65 КК передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», п. 2, роз`яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог в частині призначення обвинуваченому покарання дотримався. Призначене покарання є справедливим та законним, з врахуванням всіх фактичних обставин по справі, у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_9 , є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого, є безпідставними та непереконливими.

Так, призначаючи ОСОБА_9 , покарання, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_9 , врахував також дані про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегія суддів погоджується з встановленими даними про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема про ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також що обвинувачений раніше неодноразово судимий, під наглядом у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його негативну характеристику, видану дільничним офіцером поліції. Також судом враховано, що він повністю визнав себе винуватим, завдану шкоду не відшкодував.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , у відповідності до ст.66 КК, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , у відповідності до ст.67 КК , немає, а суд відповідно до ст. 337 КПК позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

Крім цього, апеляційний суд, враховує що ОСОБА_9 хворіє гепатитом С,проживає з цивільною дружиною, яка вагітна.

Враховуючи наведені обставини, на які посилається обвинувачений в АС, як на підстави для призначення м`якшого покарання, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 .

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, встановивши вину ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, та виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, тобто в межах визначених санкцією статті кримінального закону, та, що це покарання відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та його індивідуалізації.

Зважаючи на викладене, покликання обвинуваченого у своїй АС на суворість призначеного йому покарання, є безпідставними. Вирок щодо ОСОБА_9 , колегія суддів визнає законним і обґрунтованим, а тому підстав для його зміни та призначення менш м`якшого покарання, про що просить обвинувачений, немає.

Що стосується доводів обвинуваченого, що він не отримав копію вироку суду вчасно, спростовується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, копію даного вироку ОСОБА_9 отримав 14 липня 2020 року, що свідчить розписка написана ним власноруч та його підписом на цій розписці.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення АС обвинуваченого.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5

ОСОБА_4