Дата документу 25.01.2021 Справа № 310/3078/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/3078/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/572/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 листопада 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15 квітня 2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 03.09.2015 року засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

2) 1 жовтня 2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 18.05.2018 року за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 185 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 8 січня 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебувало на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 листопада 2020 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 8 січня 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема ухиленню обвинуваченого від суду, негативному впливу на свідків та продовження злочинної діяльності, тобто ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними та дійсними.

В апеляційній скарзі, поданій 13 листопада 2020 року, обвинувачений ОСОБА_6 ухвалу суду першої інстанції просить скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що прокурором не було мотивовано існування ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також апелянт вказує на те, що перебуває у слідчому ізолятору вже достатній час, а саме, 1 рік та 9 місяців, що перевищує розумні строки.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 разом із матеріалами справи надійшли до Запорізького апеляційного суду 21 січня 2021 року.

14 січня 2021 року набрав чинності Закон України №1027 від 02.12.2020 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою».

Так, відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції, яка набрала чинності 14.01.2021 року), у зв`язку із відсутністю клопотання прокурора, обвинуваченого, його захисника про розгляд апеляційної скарги за їх участю, апеляційній розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, які відноситься в тому числі до категорії тяжких злочинів, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років із конфіскацією майна або без такої, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не виключається можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності та проти безпеки руху та експлуатації транспорту, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших умисних злочинів.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що він вже понад 1 рік та 9 місяців перебуває під вартою, то слід зазначити, що в даному випадку тримання під вартою не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що строк дії оскаржуваної ухвали про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 закінчився 8 січня 2021 року. У даному кримінальному провадженні судом першої інстанції 24 грудня 2020 року постановлено обвинувальний вирок, яким ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляду тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 листопада 2020 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 8 січня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4