ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1377/20 Справа № 199/4071/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000215, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна та накладено арешт на майно зазначене в клопотанні з забороною розпоряджатися ним.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що аналізуючи клопотання та долучені до нього документи із фабулою кримінального правопорушення, зокрема, майно виставлено на електронні торги ( лот №424035 дата проведення торгів заплановано на 26.06.2020), слушними є доводи слідчого щодо наявності підстав для застосування ч. 11 ст. 170 КПК України при накладенні арешту.
Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання генерального директора ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України ОСОБА_10 зупинити реалізацію арештованого майна по лоту №424035, який відбудеться 26.06.2020 на підставі постанови про арешт нерухомого майна №62072475, яка видана Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції до моменту закінчення досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000215 від 12.06.2020, оскільки зупинення реалізації арештованого майна не відноситься до повноважень слідчого судді.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, захисники вказують на те, що слідчий суддя не сповістив власника майна про розгляд зазначеного клопотання, ухвала слідчого судді не надходила, копію ухвали отримали 28 вересня 2020 року
В апеляційній скарзі захисники просять ухвалу слідчого судді скасувати, постанови нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що слідчий суддя не врахував всі обставини провадження, що призвело до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та є підставою для скасування ухвали; ОСОБА_9 не мав статусу підозрюваного; не обґрунтовано яким саме чином вказане майно має відношення до кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Вказують, що в даному кримінальному провадженні допитано потерпілого ОСОБА_11 , який взагалі ніколи не був власником або користувачем даного майна.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні представники ОСОБА_9 - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважав ухвалу суду першої інстанції законною, просив залишити її без змін

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення сторін по справі, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджуються з доводами апелянта про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, 12.06.2020 року до ЄРДР внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_11 про те, що невідома особа заволоділа земельною ділянкою та житловим будинком, які належать його батькам ОСОБА_12 та ОСОБА_13

24.06.2020 року житловий будинок та земельну ділянку з кадастровим номером :01:713:0030 постановою слідчого визнано речовим доказом.

24.06.2020 року року слідчий СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 звернувся до слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000215 від 12.06.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

26.06.2020 року відбуватимуться електронні торги з приводу продажу вказаного житлового будинку та земельної ділянки.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2020 року клопотання слідчого задоволено частково та накладено арешт на зазначене в клопотанні майно з забороною розпоряджатися ним.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що вказана земельна ділянка та житловий будинок є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_9 не має статусу підозрюваного не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що в даному кримінльному провадженні допитано ОСОБА_11 , який взагалі ніколи не був власником або користувачем даного майна, оскільки останнього залучено до кримінального провадження як потерпілого та в нього наявна довіреність на представництво ОСОБА_14 , щодо майна якого відбувається досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Зазначені в апеляційній скарзі власника майна обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

При цьому колегія суддів зазначає, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000215 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4