Справа № 464/4715/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1067/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 10 вересня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 10 вересня 2020 року у задоволені клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено, застосовано до

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період часу з 20.00 год до 07.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду, в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Дату закінчення дії ухвали визначено 10 листопада 2020 року.

На ухвалу слідчого судді прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що при постановленні ухвали слідчим суддею не взято до уваги жодного ризику, який вказано у клопотанні, лише враховано загальні характеризуючі дані про особу, не враховано суспільної небезпеки вчиненого підозрюваним ОСОБА_6 діяння, тому помилково обрання більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_6 , може вчинити інше кримінальне правопорушення. Цей ризик обгрунтовується тим, що підозрюваний не працює, а отже постійного та стабільного доходу немає, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний продовжить вчиняти нові злочини, зокрема проти власності.

ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні умисного, корисливого, тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, згідно вимог чинного кримінального законодавства обумовлює застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , реальної міри покарання у виді позбавлення волі у разі встановлення його винуватості. Таким чином, підозрюваний усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання може переховуватися від слідства, прокуратури та суду. Крім цього, в підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки офіційно не працює, неодружений, та немає на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб.

ОСОБА_10 у судовому засіданні дала показання, що проживає в орендованому житлі разом з ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 , проте жодних належних доказів, зокрема договору оренди житла, суду надано не було, повідомила, що вказаний договір не продовжувався. Повідомила, що з 2004 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , проте жодних належних доказів, зокрема свідоцтва про шлюб, суду надано не було. Підозрюваний визнав себе біологічним батьком трьох спільних дітей зі свідком ОСОБА_10 , а саме: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте у свідоцтвах про народження дітей вказаний інший чоловік, а саме ОСОБА_13 .

Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області була здійснена перевірка громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно реєстрації місця проживання, оформлення посвідки на тимчасове чи постійне місце проживання не звертався. Згідно з паспортним документом підозрюваного у такому наявна відмітка ГУ ДМС України у Львівській області про прийняття рішення про примусове повернення від 23.03.2018 № 95/2018 згідно якої, останнього зобов`язано покинути територію України до 22.04.2018, тобто наявний ризик виїзду підозрюваного за кордон. Відтак, є всі підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігли вищевказаним ризикам, та не є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому доцільно застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечили, просять ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Прокурор ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу, покликаючись на викладені в ній мотиви, просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

29 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001281 внесені відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Ухвала слідчого судді від 10 вересня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосування до підозрюваного ОСОБА_6 домашнього арешту, постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.

Слідчий обґрунтував подане клопотання наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування й суду та, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя покликався на те, що прокурором доведено наявність ризику, що підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Разом з тим, ні в клопотанні слідчого, ні прокурором під час розгляду клопотання не доведено ризик, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого й правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до підозрюваного домашнього арешту.

Так, слідчим суддею враховано особу підозрюваного, який проживає з ОСОБА_10 у фактичних шлюбних відносинах з 2004 року, мають трьох спільних дітей, з 2016 року проживають за постійною адресою, що підтверджується довідкою ОСББ «Антоновича 12», та дає переконання в тому, що зазначені соціальні фактори справлять на нього стримуючу дію.

Слідчим суддею враховано, що прокурором в судовому засіданні не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а відтак, у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя дійшов правильного висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3 ч.5 ст. 194 КПК України, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки, а також запобігатиме спробам вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Правових підстав для скасування судового рішення апеляційна скарга не містить.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування судового рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України,колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 10 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4