Справа № 463/4789/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1189/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року ОСОБА_6 поновлено строк на подання скарги; відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000281 від 16 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000281 від 16 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України; зобов`язати слідчого ОСОБА_7 чи іншу службову особу, уповноважену на ведення досудового слідства, повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено провести досудове слідство у кримінальному провадженні №0000281, зокрема провести необхідні слідчі дії для документування протиправних дій ОСОБА_8 , з метою подальшого повідомлення йому про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, за заявами ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про вчинення щодо них шахрайських дій працівником поліції ОСОБА_8 були внесені ще 16 листопада 2016 року. Проведення досудового розслідування було доручено слідчому в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_13 , а пізніше - слідчому в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_14 . В подальшому кримінальне провадження було передане для розслідування слідчому Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 . Вказує, що ограни досудового розслідування не бажають повідомляти про підозру працівнику поліції ОСОБА_8 .

Посилається на те, що слідчі судді неодноразово скасовували попередні постанови про закриття кримінального провадження №0000281. При цьому, допитавши його у якості свідка, слідчий умисно незаконно позбавив його прав потерпілого, не вручив йому пам`ятку про права і обов`язки потерпілого.

Вказує на те, що слідчий ОСОБА_7 , як і попередні слідчі, не врахував неодноразове скасування судом попередніх постанов про закриття кримінального провадження№0000281, повністю проігнорував законодавчі положення, не провів жодної слідчої дії та повторно виніс безпідставну та незаконну постанову про закриття кримінального провадження, в якій вказав покази потерпілих та свідків, які не перевірені, та розбіжності не усунуті шляхом проведення одночасних допитів.

При цьому покази ОСОБА_8 взяті слідчим за основу, а покази п`яти потерпілих взагалі не беруться до уваги. Крім того, слідчий під час допитів потерпілих намагався застосувати технічні засоби фіксації (звукозапис), при цьому категорично відмовився робити детальну стенограму допитів.

З постанови про закриття кримінального провадження, на думку апелянта, вбачається, що слідчий навіть не намагався проводити слідчі дії, лише здійснив аналіз кримінального провадження.

Зазначає, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено поверхнево, не встановлені всі обставини правопорушень та помилково зроблено висновок про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який просив поновити йому строк на апеляційне оскарження та підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 цієї ж статті - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, 16 листопада 2016 року прокуратурою Волинської області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформацію щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_8 , який отримав від ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 грошові кошти, які не повернув.
Відповідно до оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2020 року, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000281 від 16 листопада 2016 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Під час досудового розслідування за даною заявою слідчий встановив відсутність складу кримінального правопорушення, оскільки ним не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях працівника поліції ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Зокрема, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 190 КК України, полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Частина 4 даної статті передбачає відповідальність за шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

При цьому обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого.

Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна. Отримання майна під умовою виконання якого-небудь зобов`язання може кваліфікуватися як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його присвоїти, а зобов`язання не виконувати.

Крім того, під шахрайством в особливо великому розмірі, як це визначено у примітці до ст. 185 КК України, слід розуміти злочин, вчинений на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Таким чином, дії ОСОБА_8 повинні були полягати у заволодінні майном ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 шляхом обману або зловживання довірою. При цьому такі дії мали бути вчинені умисно, з корисливим мотивом, а вартість отриманого від зазначених вище осіб майна мала в шістсот і більше разів перевищувати неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування кримінального провадження проведено наступні слідчі дії: допитано як потерпілих - заявників, які вказували на передачу грошових коштів ОСОБА_8 в квітні 2016 року при в`їзді в м. Ківерці Волинської області; допитано як свідка ОСОБА_8 , який показав, що не отримував жодних грошових коштів від заявників, натомість ОСОБА_6 позичав 8500 доларів США у його брата ОСОБА_15 , які не повернув. У зв`язку з цим він та брат зустрічалися з ОСОБА_6 в травні 2016 року, але після обіцянки він так і не повернув позику, тому пов`язує саме з цими подіями безпідставні заяви ОСОБА_6 . Допитаний як свідок ОСОБА_15 підтвердив такі показання та повідомив, що з ОСОБА_6 його познайомив ОСОБА_16 , якого представив як співробітника СБУ. Свідок ОСОБА_16 спростував показання ОСОБА_6 про те, що в березні 2016 року організовував зустріч із ОСОБА_8 . Крім цього, з інформації про телефонні з`єднання встановлено, що ОСОБА_8 здійснював дзвінки в березні 2016 року з території Івано-Франківської області, тобто не міг зустрічатися із ОСОБА_6 в м. Ківерці Волинської області, а у квітні 2016 року не зафіксовано дзвінків у м. Ківерці.
Таким чином в ході досудового розслідування спростовано показання потерпілих про те, що у квітні 2016 року при в`їзді в м. Ківерці Волинської області вони передавали грошові кошти ОСОБА_8 та, як наслідок, встановлено відсутність події кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим закрито кримінальне провадження.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження №0000281 вбачається, що слідчими ОВС СВ прокуратури Волинської області 31 березня 2017 року, 28 вересня 2017 року, 28 лютого 2018 року та 31 травня 2019 року виносились постанови про закриття кримінального провадження №0000281 від 16 листопада 2016 року. В подальшому такі були скасовані ухвалами слідчих суддів Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2017 року, 29 листопада 2017 року, 28 березня 2018 року та 17 січня 2020 року відповідно.

В зазначених ухвалах слідчими суддями рекомендовано провести досудове розслідування більш ретельно, зокрема, здійснити наступні слідчі дії: допитати ОСОБА_6 , вирішити заяву ОСОБА_6 про залучення його до кримінального провадження у якості потерпілого; допитати в якості потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ; вручити пам`ятку про процесуальні права потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

З наявних матеріалів кримінального провадження вбачається, що на виконання вимог ухвал слідчих суддів Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2017 року, 29 листопада 2017 року, 28 березня 2018 року та 17 січня 2020 року слідчим вручено заявникам пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілих, допитано їх, допитано свідка ОСОБА_8 та інших; одержано та проаналізовано інформацію телефонних з`єднань між учасниками.

Після проведення необхідних слідчих дій, слідчий встановив відсутність у діях працівника поліції ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: у ході досудового розслідування не здобуто доказів отримання шахрайським способом ОСОБА_8 від ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 коштів у сумі 55 тисяч доларів США.

З огляду на наведене, висновок слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та з таким висновком слідчого погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

При закритті провадження слідчим було дотримано процесуального порядку винесення постанови, оскаржувана постанова винесена з проведенням усіх необхідних для прийняття такого рішення процесуальних дій. Слідчий вірно оцінив отримані відомості у їх комплексі, прийняв до уваги вичерпні можливості досудового розслідування та дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону, спростував наведені в скарзі мотиви та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий під час досудового розслідування та слідчий суддя при судовому розгляді скарги неповно та невсебічно дослідили матеріали провадження, надали неналежну правову оцінку зазначеним доказам та обставинам, на підставі чого зробили необґрунтований висновок про закриття кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження №0000281 від 16 листопада 2016 року.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4