Справа № 489/5787/19
Провадження № 1-кп/477/112/20
УХВАЛА

(повний текст)

22 липня 2020 року м.Миколаїв

Колегія суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

представник потерпілої ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

під час судового засідання в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області по розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000033, по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Під час судового засідання від прокурора надійшло клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки розглянути кримінальне провадження до закінчення строку дії обраного запобіжного заходу неможливо.

В обґрунтування цього клопотання прокурором зазначено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва 01.02.2019 року обвинуваченому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений. Під час проведення підготовчого судового засідання обвинуваченому також був обраний цей же запобіжний захід, в подальшому продовжений та який спливає 26 липня 2020 року.

Підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стала обґрунтована підозра щодо вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину проти життя, що спричинив смерть двох людей, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Вважає, що наразі, з урахуванням погроз на адресу потерпілої, наявні ризики незаконного впливу на потерпілу та свідків, які ще не допитані судом, Крім цього, враховуючи характер та спосіб вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також приймаючи до уваги те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, вважає, що раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід слід продовжити, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 підтримав подане клопотання.

Захисник та обвинувачений заперечували щодо задоволення цього клопотання.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що під час судового розгляду було встановлено, що обвинувачений має сім`ю: дружину та дітей, а також нерухомість у володінні, що спростовує твердження прокурора щодо відсутності міцних соціальних зв`язків та відсутності джерел до існування. Вказував щодо відсутні доказів впливу на свідків та потерпілу, що кожного разу зазначає прокурор, але відповідних доказів суду не надає. Також вказував на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого та відсутність необхідного лікування і забезпечення в умовах СІЗО. В зв`язку з чим вважає, що до обвинуваченого можливо обрати менш обтяжливий запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 звернув увагу, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам. Зазначив, що ризики, які зазначає прокурор у клопотанні є незмінними, а тому просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений підтримав клопотання захисників, вважаючи клопотання прокурора необґрунтованим.

Вислухавши думку учасників судового засідання щодо цього клопотання, вивчивши клопотання прокурора, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Загальною декларацією прав людини (статті 3,9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 01.02.2019 року обвинуваченому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений.

Під час проведення підготовчого судового засідання обвинуваченому також був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений та строк дії якого спливає 26.07.2020 року.

Наразі кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, об`єктивно закінчити розгляд кримінального провадження та ухвалити рішення до закінчення строку обраного запобіжного заходу неможливо. В зв`язку з чим, відповідно до вимог статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 Кодексу).

Як убачається з дослідженого існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні ним особливо тяжкого злочину проти життя, що спричинив смерть двох людей, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Обґрунтованість підозри була предметом дослідження під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому під час досудового розслідування.

Щодо існування ризиків, то, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25.10.2019 року було встановлено наявність ризику незаконного впливу на свідка ОСОБА_9 , який на сьогодні вже допитаний в судовому засіданні. Разом з тим залишається недопитаною частина свідків та потерпіла. Оскільки рішенням суду було встановлено спробу впливу на свідка, що не виключає аналогічних дій щодо інших свідків та потерпілої, то вказане дає вважати, що вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати.

Обвинувачений ОСОБА_10 хоча раніше і не притягувався до кримінальної відповідальності, однак злочин у якому він звинувачується є насильницьким, в результаті якого позбавлено життя двох осіб, злочин вчинений посеред робочого дня у людному місці з застосуванням вогнепальної зброї, тобто загальнонебезпечним способом, що свідчить про схильність обвинуваченого до насильства в критичних ситуаціях.

Вказане свідчить про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, та на сьогодні не зменшилися і продовжують існувати.

Крім цього, відповідно до вимог статті 178 КПК України, колегія враховує дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Як зазначалось забороняється тримання під вартою лише з підстав тяжкості обвинувачення та незмінності ризиків. Дійсно, лише тяжкість обвинувачення не може бути підставою для продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Разом з тим, усвідомлення обвинуваченим тяжкості покарання у разі можливого визнання його винуватості у вчиненні злочину, може спонукати обвинуваченого ухилитись від суду, що є ризиком, визначеним статтею 177 КПК України.

Колегія вважає, що хоча заявлені прокурором ризики є незмінними, однак саме це і є, відповідно до норм КПК України, підставою для продовження тримання під вартою, оскільки саме тримання під вартою обвинуваченого унеможливлює настання негативних наслідків.

За таких обставин, оскільки існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим особливо тяжкого злочину, який є насильницьким, спосіб вчинення злочину, а саме посеред робочого дня, у людному місці, з застосуванням вогнепальної зброї, схильність обвинуваченого до насильства в критичних ситуаціях, в сукупності з усвідомленням останнім тяжкості та невідворотності покарання, існування ризику впливу на потерпілу та свідків, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, колегія суддів приходить до висновку щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним, так як більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.

Враховуюче викладене, суд вважає, що клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому підлягає задоволенню.

Щодо клопотання захисника та обвинуваченого про обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту в зв`язку з незадовільним станом здоров`я обвинуваченого, то воно не підлягає задоволенню, оскільки існування ризиків на день розгляду клопотання, передбачених ст. 177 КПК України, виключає можливість застосування цього запобіжного заходу і, на думку суду, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого. Надані захисником до суду документи підтверджують наявність у обвинуваченого захворювання на цукровий діабет, отримання ним рекомендацій щодо проходження лікування. Разом з тим докази, що підтверджують неможливість утримання обвинуваченого в умовах СІЗО, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. 331 КПК України,

УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів по 19 вересня 2020 року включно з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».
Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

У задоволенні клопотання захисника адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_8 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Повний текст ухвали складений та підписаний 22 липня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня оголошення повного тексту ухвали, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3