ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/33/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на рішення про закриття кримінального провадження № 0000645,

В С Т А Н О В И В:

23.11.2020 адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову уповноваженої особи Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 16.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0000645.

Скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки не було проведено необхідних слідчих дій, а саме: не витребувано документів, не встановлено та не допитано свідків, не розглянуто клопотання потерпілого.

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий та прокурор в судове засідання повторно не з`явилися, матеріали кримінального провадження № 0000645 суду не надали.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив такі обставини.

Уповноваженими особами Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідувалось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 31.01.2020 під № 0000645 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР послугувала заява ОСОБА_4 про підроблення документів його колишньою дружиною ОСОБА_5 та використання підроблених документів для заволодіння його майном.

З листа за підписом начальника відділу дізнання від 06.11.2020 вбачається, що постановою від 16.09.2020 кримінальне провадження № 0000645 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

У скарзі зазначено, що копія оскаржуваної постанови потерпілому не була надана, а отже встановлений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними засадами кримінального провадження та положеннями кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно п. 10 ст. 3 цього Кодексу кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Ст. 7 КПК України визначає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження серед яких верховенство права, законність, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дії чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

За приписами п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу).

Ч. 1 ст. 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування та визначає учасників кримінального провадження, які мають право на оскарження відповідного рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора.

Даною нормою передбачено зокрема оскарження рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування регламентований ст. 306 КПК України, а ст. 307 цього Кодексу визначає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Системний аналіз зазначених норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що у разі оскарження слідчому судді рішення про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач чи прокурор повинні довести відповідність цього рішення вимогам кримінального процесуального закону.

Зважаючи на те, що на неодноразові запити суду не були надані ні оскаржувана постанова, ні матеріали кримінального провадження № 0000645, слідчий суддя визнає обґрунтованими доводи скарги про неправильність і неповноту досудового розслідування та невідповідність оскаржуваної постанови вимогам кримінального процесуального закону, що є підставою для її скасування.

Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову уповноваженої особи Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 16.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0000645.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: