Справа № 171/2463/20
Ухвала
Іменем України

28 грудня 2020 року м. Апостолове

Слідчий суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Апостолове винесене в кримінальному провадженні №0000770 від 20.12.2020 року старшим слідчим слідчого відділення Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_6 , погоджене начальником Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Костромка, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого повну середню загальну освіту, не одруженого, працюючого трактористом у ФОП « ОСОБА_8 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-
встановив:
24.12.2020 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області звернувся старший слідчий Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_6 з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 19.12.2020 року, приблизно з 16:00 годині, ОСОБА_4 , знаходився за місцем свого мешкання в квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , де він разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 відпочивали на ліжку.

В цей час у ОСОБА_4 на ґрунті побутової сварки, виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 19.12.2020 року, приблизно о 16:15 годині, перебуваючи у зазначеній квартирі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, лежачи спиною до спини потерпілої ОСОБА_9 , наніс не менше 3 ударів стопою лівої ноги в область спини останньої. Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, після того як ОСОБА_9 встала з ліжка, ОСОБА_4 наніс їй один удар стопою правої ноги в область спини, у результаті чого остання впала на підлогу.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , згідно лікарського свідоцтва про смерть №263 від 21.12.2020 року, потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: гостре недокрів`я, травма селезінки, закрита тупа травма тулуба які за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості за ознакою, що небезпечне для життя у момент його спричинення.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень 20.12.2020 року, приблизно о 01:00 годині, за місцем мешкання в квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , потерпіла ОСОБА_9 померла.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Слідчий просить обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання увигляді позбавлення волі від семи до десяти років.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за вчинення якого передбачене покарання увигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, підозра є обґрунтованою, наявні ризики, передбачені ст. 177 КК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, застосування більш м`яких запобіжних заходів недостатньо для запобігання зазначеним ризикам.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні проти застосування запобіжного заходу відносно нього заперечував, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши докази додані до клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з клопотання та наданих до нього матеріалів, досліджених в судовому засіданні, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000770 від 20.12.2020 року.
22.12.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами: протоколом огляду місця події та трупу, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , лікарським свідоцтвом про смерть № 263 від 21.12.2020.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
На підставі досліджених в судовому засіданні матеріалів слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, які підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки:

1) наявні достатні докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення;

2) ОСОБА_4 у разі винесення обвинувального вироку за вчинення кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що може спонукати його переховуватися від органів досудового розслідування, суду;

3) ОСОБА_4 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, що вказує на те, що у подальшому з метою уникнення покарання, може впливати з застосуванням насилля на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, схиляючи їх змінити свої покази.

Наявна обґрунтована необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_4 до закінчення строків досудового розслідування.

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

- застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України;

- під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_4 комусь на поруки, що виключає передачу його на поруки;

- ОСОБА_4 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, що виключає можливість застосовування до нього запобіжного захід у вигляді застави.

Крім цього, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливо, враховуючи те, що за вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, отже дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає виправданим необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосовуючи виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.2 ч. 4 ст.183 КПК України відповідно до яких слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-184, 186-187, 193-194, 196-197, 369-372, 376, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ухвалив:

Клопотання старшого слідчого Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Костромка, Апостолівського району, Дніпропетровської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.02.2021 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Апостолівського районного суду ОСОБА_1