Провадження № 1-кп/638/881/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за обвинувальним актом по кримінальному провадженню №0002559 від 03.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, -

в с т а н о в и в:
В провадження колегії суддів Дзержинського районного суду м.Харкова перебуває об`єднане кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.08.2020 стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 був продовжений раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.10.2020р.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з посиланням на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Представник потерпілої підтримала клопотання прокурора.
Захисники обвинувачених та обвинувачені заперечували проти заявленого клопотання прокурора, вказуючи на безпідставність ризиків, на які посилався прокурор, просили суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, судова колегія прийшла до наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість , багато епізодична злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.
При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.
Зі змісту КПК України вбачається, що перевірка обґрунтованості підозри під час досудового розслідування по кримінальному провадженню при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а також продовження строків тримання під вартою під час досудового розслідування в повному обсязі покладається виключно на слідчого суддю, що постановляє відповідні ухвали.
А питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення та чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення під час судового розгляду кримінального провадження вирішуються судом тільки при ухваленні вироку, відповідно до ст.. 368 КПК України.
На даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченим запобіжного заходу не зменшилися, останні можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, обвинувачені не мають постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, а тому продовження запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою строком на 60 днів не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Разом з тим, суд залишає без задоволення клопотання захисників про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт та такий, що не пов`язаний з триманням під вартою через відсутність доказів, що підтверджують доводи адвокатів, наведені в обґрунтування, зокрема про наявність захворювань та соціальних зв`язків кожного з обвинувачених.
Керуючись ст.ст.177,314 -317,331 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 60 діб кожного - до 04 грудня 2020 року.
Клопотання захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення через суд першої інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3