Справа № 373/604/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3402/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
17 грудня 2020року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2020 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кливини Поліського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не маючого судимості відповідно до ст. 89 КК України,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.
Вказаним вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 26.03.2020 близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на посту директриси протитанкових керівних ракет та артилерії прямим наведенням (директриси ПТРК), що розташований на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та обладнаний шлагбаумом, під час спілкування з військовослужбовцем цієї військової частини ОСОБА_8 , який ніс службу в складі чергового наряду військової частини, створив з ним словесний конфлікт із-за відмови військовослужбовця ОСОБА_8 пропустити автомобіль марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 на територію військової частини НОМЕР_1 без відповідного пропуску. Діючи раптово, реалізуючи свій умисел, спрямований на погрозу вбивства військовослужбовця ОСОБА_8 , з метою його залякування та безперешкодного проїзду на територію військової частини НОМЕР_1 , обвинувачений вийняв із кишені своїх штанів предмет, схожий на пістолет марки «ПМ» та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, демонструючи зброю, руками зробив імітацію досилання патрона в патронник пістолета, що супроводжувалася характерним звуком. Після чого одразу направив предмет, зовні схожий на пістолет марки «ПМ» в бік ОСОБА_8 , погрожуючи його застосуванням в разі відмови у пропуску на територію військової частини, виразивши таким чином зовні намір позбавити ОСОБА_8 життя в разі невиконання його вимог. За таких обставин у ОСОБА_8 виникли реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози та обґрунтоване побоювання за своє життя, оскільки він сприйняв дані дії як реальну загрозу своєму життю, оскільки оцінюючи обстановку розумів, що не може чинити необхідного опору проти озброєної особи і сприйняв погрози та дії обвинуваченого як реальні і конкретні погрози вбивством. У зв`язку з чим ОСОБА_8 відчинив шлагбаум та пропустив автомобіль марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 на територію військової частини НОМЕР_1 без відповідного пропуску.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скарга, в якій він просить вирок суду змінити та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 129 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу розміром 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що він визнав свою вину, надав правдиві показання, не чинив перешкод слідству та суду. Окрім того, не погоджується з висновком суду щодо відсутності пом`якшуючих обставин та вказує на їх наявність, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність майнової, моральної та фізичної шкоди потерпілому, вважає, що обставиною, що пом`якшує покарання є його поведінка як до, так і після вчинення злочину. Вказує, що має позитивні характеристики, окрім того є пенсіонером особою похилого віку і являється потерпілим від Чорнобильської катастрофи, тому вважає, що є достатні підстави для призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини Кодексу, а саме штраф в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого злочину, які ніким не оспорювалися, обмежившись допитом обвинуваченого, який свою вину визнав повністю та підтвердив обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам даного провадження.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 не оспорюються, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення; характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу винного, який має постійне місце проживання, одружений, пенсіонер, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення покарання обвинуваченому у виді 2 місяців арешту - в межах нижньої границі санкції, передбаченої ч. 1 ст. 129 КК України, яке за видом та розміром є достатнім для виправлення обвинуваченого, не знайшовши підстав для призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом, тобто застосування ст. 69 КК України.
Всі обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, а саме на наявність пом`якшуючих обставин, були у повному обсязі враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 129 КК України з урахуванням ст. 61 КК України. Обставини, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину апелянтом не наведено та судом не встановлено, а тому підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 129 КК України, відсутні.
Крім того слід зазначити, що навіть у разі встановлення кількох пом`якшуючих обставини, вони повинні істотно знижувати ступніть тяжкості вчиненого злочину, однак застосування ст. 69 КК України є правом суду, враховуючи всі обставини провадження, а не обов`язком.
Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції є законним,обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни вироку, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий
Судді: