Ухвала
Іменем України

02 вересня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

підозрюваного ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання у кримінальному провадженні №0000464 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с. Велика Горбаша Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.03.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі,

- 07.06.2012 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309, 71 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України -

встановив:

Слідчий Дніпровського РВП ДВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням, затвердженим прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з посиленим наглядом щодо ОСОБА_3 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Дане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 05.04.2020 року близько 10.00 годині, ОСОБА_3 , перебував у квартирі АДРЕСА_3 разом з раніше незнайомим потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У цей час у ОСОБА_3 , виник умисел направлений на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , реалізуючи який, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його злочинні дії є явними, наблизившись до потерпілого ОСОБА_7 , повалив його на ліжко та з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс один удар правою рукою зжатою в кулак в область лівого ока потерпілого, тим самим зламавши його волю до супротиву, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, дістав з правої зовнішньої кишені жилетки, яка була одягнута на ОСОБА_8 , гаманець в якому знаходились грошові кошти в розмірі 2 300,00 гривень. Діставши з гаманця грошові кошти, ОСОБА_3 , з викраденим грошовими коштами зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Згідно висновку експерта №999е від 10.04.2020 року у потерпілого ОСОБА_7 , виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця - на верхній повіці лівого ока в проекції внутрішнього кута з переходом на нижню повіку на всьому протязі та далі на проекцію гайморової пазухи ліворуч, що мають незначні скороминущі наслідки, п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступіню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.11.1995 року №6.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 , на загальну суму 2300 грн. (дві тисячі триста гривень 00 копійок).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 97 від 08 травня 2020 року встановлено, що ОСОБА_3 , на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій, виявляв ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі розладів свідомості внаслідок органічного ураження головного мозку. Зазначений тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності іспитованого не дозволяє визначити його психічний стан і вирішити щодо нього експертні питання на період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом до виходу із зазначеного хворобливого стану з наступним проведенням на судово-психіатричну експертизу для вирішення експертних питань.

Прокурор ОСОБА_4 , в судовому засіданні після дослідження висновку судово-психіатричної експертизи та з огляду на те, що неосудність ОСОБА_3 , на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, і на теперішній час, не була встановлена, просила застосувати положення ч. 5 ст. 513 КПК України та закрити кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 .

Захисник - адвокат ОСОБА_5 , підтримала позицію прокурора. Будь-яких самостійних клопотань не мала.

ОСОБА_3 , погодився з позицією свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення засідання у його відсутність, і не заперечував щодо закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку прокурора, особу щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру, захисника та дослідивши матеріали кримінального провадження вважає, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 160 від 13 серпня 2020 року, яка була проведена під час судового розгляду, ОСОБА_3 , на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час органічний розлад особистості. У період часу, що ставиться до інкримінованого йому діяння, іспитований не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності; за своїм психічним станом в той час він міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. В даний час за своїм психічним станом іспитований також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд клопотання завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до ч. 5 ст. 513 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу. У такому разі після закриття судом кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру прокурор повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, не перебував в стані неосудності, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи, а відтак суд вважає, що його неосудність на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, не встановлена, а тому відповідно до ч. 2 ст. 512 та ч. 5 ст. 513 КПК України, суд вважає за необхідне відмовити в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закрити кримінальне провадження про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 , з поверненням наявних матеріалів кримінального провадження прокурору для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Після прийняття судом даного процесуального рішення вимоги ч. 5 ст. 513 КПК України визначають дії прокурора, який повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19 КК України, ст.ст. 502, 503, 512, 513 КПК України, суд -

ухвалив:

Відмовити у застосуванні примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з посиленим наглядом щодо ОСОБА_3 .

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, закрити.

Матеріали кримінального провадження №0000464 від 06 квітня 2020 року повернути прокурору для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1