ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1312/20 Справа № 203/3249/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000193 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, який не працює, не одружений, малолітніх, неповнолітніх осіб на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 30 червня 2017 року за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 183, ч.2 186, ст. 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі,
- 07 грудня 2017 року за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ст. 395, 70 ч.4 до 4 років позбавлення волі, 04 лютого 2020 року звільнений від відбуття покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
за участю секретаря ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП на станції № 1 Дніпровського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , до 22 год. 30 хв. 09 листопада 2020 року з визначенням застави в розмірі 43940,00 гривень, тобто 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Слідчим суддею була встановлена обґрунтованість та доведеність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, а також ризику вчинення останнім іншого кримінального правопорушення.
В апеляції:
- захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування вказує, що під час розгляду клопотання, прокурор не довів неможливість застосування домашнього арешту. Також вказує, що підозрюваний в судовому засіданні поясняв, що протиправних дій щодо потерпілого він не вчиняв, працює неофіційно, має постійне місце реєстрації та проживання. Зазначає, що ОСОБА_6 було затримано о 22.30 годин 10 вересня 2020 року, а залучення захисника лише о 03.48 годині, тобто впізнання його потерпілим здійснювалось за відсутності захисника, але суддя послалася на цей протокол як на доказ, який не є допустимим, що свідчить про необґрунтованість підозри.
Заслухавши, підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисників, викладені в апеляційних скаргах є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
За матеріалами долученими до клопотання, 11 вересня 2020 року до ЄРДР за № 0000193 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
11 вересня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця події від 11 вересня 2020 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 11 вересня 2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11 вересня 2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11 вересня 2020 року, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованого злочину.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та який відноситься до категорії тяжких. Також встановлено, що підозрюваний за місцем реєстрації не мешкає, не працевлаштований, не одружений, дітей та інших осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та важелів, які б утримували його за місцем мешкання, покинув місце події та після вчинення правопорушення намагався переховуватися, а як наслідок наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Окрім цього, підозрюваний не працює, суспільно-корисною працею не займається, маючи фах токаря, законних джерел існування не має, раніше був засуджений за злочини проти власності та звільнившись, знову підозрюється у вчиненні аналогічного злочину, що свідчить про те, що відносно останнього є обґрунтований ризик вчинення нового злочину.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Доводи захисника щодо відсутності доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 186 КК України, а також щодо недопустимості доказів, зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і в даному провадженні ці питання не розглядаються.
Колегія суддів також зважає, що при обранні виняткового запобіжного заходу, слідчим суддею була визначена застава у достатньому розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 43 940 гривень для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, з урахуванням обставин кримінального провадження, майнового та сімейного стану, інших даних про особу підозрюваного та ризиків, що відповідає і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 182 КПК України. Даних і обставин, які б слугували підставою для зменшення розміру застави стороною захисту не надано і апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4