ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 589/2773/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2590/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2020 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2020 року задоволено клопотання прокурора про обрання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч.2 ст. 187 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд першої інстанції обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких та передбачає покарання на строк до 10 років позбавлення волі, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисні злочини, за які йому було призначено покарання у виді позбавлення волі, ніде не працює та не має постійного джерела прибутку, тривалий час ухилявся від суду в результаті чого його було оголошено в розшук. Обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту негативно вплине на розгляд справи по суті, так як обвинувачений може продовжити ухилятися від суду. Застосування більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Не погодившись з ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2020 року, обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, з доповненими апеляційними доводами, в якій просить змінити йому запобіжний захід з триманням під вартою на домашній арешт.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, обвинувачений зазначає, що він до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою працював, злочинів не вчиняв; має дружину та двох неповнолітніх дітей; від суду та органів досудового розслідування не переховувався і безпідставно був оголошений у розшук; страждає на ряд захворювань, у зв`язку з чим потребує належної та кваліфікованої медичної допомоги.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення,у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та ухвалено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Також колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо наявності та продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що вироком Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 28.05.2020р. ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна і апеляційний розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, на що обґрунтовано послався суд в оскаржуваному судовому рішенні про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вироком Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 28.05.2020р. ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна .
Відповідно до ч.3 ст. 377 КПК України ,якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Окрім цього, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, які містяться в матеріалах судового провадження, а саме того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні розбою стосовно двох неповнолітніх потерпілих із застосуванням пістолету, на думку колегії суддів, внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів також приймає до уваги, що обвинувачений раніше неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, в тому числі за тяжкі злочини, відбував покарання у виді позбавлення, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, що додатково може свідчити про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, обвинувачений ніде не працює та не має постійного джерела прибутку, тривалий час ухилявся від суду в результаті чого його було оголошено в розшук. Обвинуваченим та його захисником не надано жодних відомостей про незаконність рішення щодо оголошення ОСОБА_8 у розшук, а тому апеляційні доводи обвинуваченого в цій частині є необґрунтованими.
За таких обставин колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та не зменшилися.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
Щодо апеляційних доводів ОСОБА_8 про необхідністю зміни запобіжного заходу внаслідок його поганого стану здоров`я, колегія суддів вважає, що вони є необґрунтованими, оскільки матеріали судового провадження не містять відповідних даних, а також вони не були надані стороною захисту при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2020 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді