Дата документу 12.11.2020 Справа № 310/7614/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/7614/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/505/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.272 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
законного представника ОСОБА_9 ,
представника - адвоката ОСОБА_10 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, кримінальне провадження, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_9 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердянськ Запорізької області, громадянин України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України і виправдано за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Судові витрати у провадженні прийняті на рахунок держави.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 250 000( двісті п`ятдесят тисяч) гривень, відмовлено.

Згідно зі змістом вироку, органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана її дотримувати, що спричинило загибель людей, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України з наступних обставин, пред`явлених в обвинувачення ОСОБА_7 :
05 серпня 2010 року о 18 годині 50 хвилин по телефону «102» до чергової частини Бердянського MB ГУМВС України в Запорізькій області (Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області) надійшло повідомлення від лікаря швидкої медичної допомоги ОСОБА_13 про те, що бригадою швидкої медичної допомоги на робочому місці в гребельному відділенні каналізаційної насосної станції №12 TOB «Чиста вода - Бердянськ» по вулиці Макарова, 12 в місті Бердянськ Запорізької області, виявлений труп машиніста насосної установки каналізаційної насосної станції №12 TOB «Чиста вода - Бердянськ» ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) №257 від 02.09.2010 смерть ОСОБА_14 настала в результаті кардіміопатії не уточненої при явищах гострої серцевої недостатності.
Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №150/к від 09.11.2015 встановлено, що перебування в середі зі значною концентрацією сірководню в повітрі робочої зони у ОСОБА_14 могло призвести до загострення кардіміопатії з розвитком серцевої недостатності і відповідно вплинути на настання смерті.
Відповідно до «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірку знань з питань охорони праці», затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці 26.01.2005 за №15, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 року за №231/10511 (в редакції із змінами, внесеними згідно з Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду № 273 від 16.11.2007) (далі - Типове положення) робота з підвищеною небезпекою - є робота в умовах впливу шкідливих та небезпечних виробничих чинників або така, де є потреба в професійному доборі чи пов`язана з обслуговуванням, управлінням, застосуванням технічних засобів праці або технологічного процесів, що характеризується підвищеним ступенем ризику виникнення аварій, пожеж, загрози життю, заподіяння шкоди здоров`ю, майну, довкіллю.
Згідно НПАОП 0.00-8.24-05 «Переліку робіт з підвищеною небезпекою» до робіт з підвищенню небезпекою, для виконання яких необхідно спеціальне навчання і щорічна перевірка знань з питань охорони праці відносяться виконання газонебезпечних робіт, роботи з отруйними, шкідливими, токсичними та радіоактивними речовинами, роботи в колодязях, шурфах, траншеях, котлованах, бункерах, камерах і колекторах, роботи у замкнених просторах (ємкостях, боксах, трубопроводах).
Відповідно до висновку судової експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності №11402 від 16.02.2017 роботи, які виконувалися машиністом насосної установки каналізаційної насосної станції №12 TOB «Чиста вода - Бердянськ» ОСОБА_14 , відповідно безпечності їх виконання, відносяться до робіт з підвищеною небезпекою на підставі п.п. 15,36,88,91 НПАОП 0.00-8.24-05 «Перелік робіт з підвищеною небезпекою».
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону праці» на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, а також роботах, пов`язаних із забрудненням або несприятливими метеорологічними умовами, працівникам видаються безоплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту, а також мийні та знешкоджувальні засоби. Працівники, які залучаються до разових робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварій, стихійного лиха тощо, що не передбачені трудовим договором, повинні бути забезпечені зазначеними засобами. Роботодавець зобов`язаний забезпечити за свій рахунок придбання, комплектування, видачу та утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці та колективного договору. У разі передчасного зношення цих засобів не з вини працівника роботодавець зобов`язаний замінити їх за свій рахунок. У разі придбання працівником спецодягу, інших засобів індивідуального захисту, мийних та знешкоджувальних засобів за свої кошти роботодавець зобов`язаний компенсувати всі витрати на умовах, передбачених колективним договором. Згідно з колективним договором роботодавець може додатково, понад встановлені норми, видавати працівникові певні засоби індивідуального захисту, якщо фактичні умови праці цього працівника вимагають їх застосування.
Згідно зі ст.13 ЗУ «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання; розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів; розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці; організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці; вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Відповідно до ст.14 ЗУ «Про охорону праці» працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди.
Згідно ст.18 ЗУ «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.
Відповідно до п.3.2 Типового положення на підприємствах на основі Типового положення, з урахуванням специфіки виробництва та вимог нормативно-правових актів з охорони праці, розробляються і затверджуються відповідні положення підприємств про навчання з питань охорони праці, а також формуються плани-графіки проведення навчання та перевірки знань з питань охорони праці, з якими мають бути ознайомлені працівники. Згідно п.3.3 Типового положення організацію навчання та перевірки знань з питань охорони праці працівників, у тому числі під час професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації на підприємстві здійснюють працівники служби кадрів або інші спеціалісти, яким роботодавцем доручена організація цієї роботи. Відповідно до п.3.7 Типового положення перед перевіркою знань з питань охорони праці на підприємстві для працівників організується навчання: лекції, семінари та консультації. Згідно п.3.8 Типового положення перевірка знань працівників з питань охорони праці проводиться за нормативно - правовими актами з охорони праці, додержання яких входить до їхніх функціональних обов`язків. Відповідно до п.3.9 Типового положення перевірка знань працівників з питань охорони праці на підприємстві здійснюється комісією з перевірки знань з питань охорони праці (далі - комісія) підприємства, склад якої затверджується наказом керівника. Головою комісії призначається керівник підприємства або його заступник, до службових обов`язків яких входить організація роботи з охорони праці, а в разі потреби створення комісій в окремих структурних підрозділах їх очолюють керівник відповідного підрозділу чи його заступник. До складу комісії підприємства входять спеціалісти служби охорони праці, представники юридичної, виробничих, технічних служб, представник профспілки або вповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці. До складу комісії підприємства можуть залучатися страхові експерти з охорони праці відповідного робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та викладачі охорони праці, які проводили навчання. Згідно п.3.16 Типового положення не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці. Відповідно до п.3.18 Типового положення відповідальність за організацію і здійснення інструктажів, навчання та перевірки знань працівників з питань охорони праці покладається на роботодавця. Згідно п.4.1. Типового положення посадові особи та інші працівники, зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.02.2005 № 232/10512, та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.94 № 263/121 і зареєстрованому Міністерством юстиції України 25.01.95 з № 18/554 (далі - роботи підвищеної небезпеки), проходять щорічне спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Відповідно до п.4.3. Типового положення спеціальне навчання з питань охорони праці проводиться роботодавцем на підприємстві за навчальними планами та програмами, які розробляються з урахуванням конкретних видів робіт, виробничих умов, функціональних обов`язків працівників і затверджуються наказом.
Вимогами НПАОП 41.0-1ю01-79 «Правила техніки безпеки при експлуатації систем водопостачання та водовідведенням населених місць» (далі-Правила) передбачено, що для виконання робіт у колодязях виконавці у складі бригади повинні бути оснащенні засобами захисту, а саме індивідуальними пасками та сигнально-рятувальною мотузкою, ізолюючими протигазами із шлангом більшим на 2 метра чим глибина колодязя, лампами ЛВК, ручним або механічним вентилятором (п.п. 3.6, 4.2.3, 4.3.6); забороняється перебування працівників у колодязі без рятівного паску та запаленої лампи ЛБВК (п.4.3.2); спускання працівника у загазований колодязь дозволяється тільки в ізолюючому протигазі марки ПШ-1 або ПШ-2 зі шлангом, який виходить на поверхню (на 2 метри в сторону від лазу); наглядати у цьому разі за працюючим у колодязі та за шлангом повинен бригадир або майстер; працювати у колодязі працівнику повинні у масці з викидним шлангом та дозволяється без перерви не більше 10 хвилин, (п.4.3.4)
Згідно ст. 153 Кодексу Законів про працю на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.
Відповідно до п.3.5 «Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», затвердженого наказом МОЗУ від 25.05.2007 р. за №246, зареєстрованого в МЮУ від 23.07.2007 р. за №846/14113, (далі - Порядку) роботодавець здійснює контроль за проведенням медоглядів у строки, погоджені з закладами охорони здоров`я, призначає відповідальних осіб за організацію медогляду.
Відповідно до п.3.6 Порядку роботодавець відсторонює від роботи працівників, які не пройшли в установлений термін медичні огляди, та не допускає до роботи працівників, яким за медичним висновком така робота протипоказана за станом здоров`я.
Відповідно до «Акту спеціального розслідування нещасного випадку, який виник 05 серпня 2010 року о 17 годині 30 хвилин в TOB «Чиста вода - Бердянськ» встановлено, що ОСОБА_14 , 1977 року народження, машиніст насосної установки, II разряду, проходила навчання з охорони праці 11.02.2010, водні та первинні інструктажі з охорони праці не проводилися, повторний інструктаж проведено 05.07.2010, перевірка знань з охорони праці проведена 11.02.2010, медичні огляди не проходила.
З урахуванням вищенаведених умов допуску машиніста насосної установки каналізаційної насосної станції №12 TOB «Чиста вода - Бердянськ» ОСОБА_14 до виконання робіт підвищеної небезпеки її кваліфікація не відповідала вимогам нормативних актів з питань охорони праці. Організація робіт у виробничому приміщенні каналізаційної насосної станції №12 TOB «Чиста вода - Бердянськ» не відповідала вимогам нормативно-технічних заходів з охорони праці.
Видом події, що призвела до настання 05.08.2010 нещасного випадку з машиністом насосної установки каналізаційної насосної станції №12 TOB «Чиста вода - Бердянськ» ОСОБА_14 є дія на постраждалу шкідливих і токсичних речовин під час її знаходження на нижній площадці грабельного відділення. Причинами настання 05.08.2010 нещасного випадку є: допуск до виконання робіт з підвищеною небезпекою машиніста насосної установки каналізаційної насосної станції №12 TOB «Чиста вода - Бердянськ» ОСОБА_14 без проведення їй відповідними посадовими особами даного підприємства попереднього спеціального навчання та перевірки знань з питань охорони праці, вступного, первинного, повторного інструктажів з записом про їх проведення у відповідних журналах реєстрації та проходження первинного та періодичного медичного огляду. Умовою, що сприяла настанню нещасного випадку є незадовільне функціонування системи управління охороною праці в TOB «Чиста вода - Бердянськ».
Таким чином ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді в.о. директора TOB «Чиста вода -Бердянськ», є службовою особою, що виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, діючи в порушення вимог своєї посадової інструкції та вимог п.2.6.3 «НПАОП 01.41-1.11-10 Правил безпечної експлуатації насосних станцій водогосподарських систем», затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 12.03.2010 №55, зареєстрованих в МЮУ 01.04.2010 р. за №271/17566,) п.3.5, 3.6 «Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», затвердженого наказом МОЗУ від 25.05.2007 р. за №246, зареєстрованого в МЮУ від 23.07.2007 р. за №846/14113, п.п. п.п.3.2, 3.3, 3.7, 3.8, 3.9, 3.16, 3.17, 3.19, 4.1, 6.1, 6.3, 6.4, 6.10 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірку знань з питань охорони праці, вимог п.3.14 «Порядок проведення медичних оглядів працівників деяких категорій», вимог ст.ст. 13,14,17, 18 Закону України «Про охорону праці», вимог ст.153 Кодексу Законів України про працю, допустив до виконання робіт підвищеної небезпеки машиніста насосної установки каналізаційної насосної станції №12 ОСОБА_14 без проведення їй попереднього спеціального навчання та перевірки знань з питань охорони праці, вступного, первинного, повторного інструктажів з записом про їх проведення у відповідних журналах реєстрації та проходження первинного та періодичного медичного огляду, не забезпечив організацію проведення медичних оглядів, не забезпечив функціонування системи управління охорони праці, не призначив відповідальних осіб за організацію медичних оглядів, не відсторонив від роботи ОСОБА_14 , яка не пройшла у встановлений строк медичні огляди, що спричинило загибель ОСОБА_14 та відповідно до висновку судової експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності №11402 від 16.02.2017 знаходиться у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.272 КК України, як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило загибель людей, тобто у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.272 КК України.

Приймаючи рішення про виправдання суд першої зазначив, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, у зв`язку з чим його було виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Прокурор звертає увагу, що у вирку міститься вказівка про те, що висновок експерта від 16.02.2017 зроблений на підставі частково наданих матеріалів кримінального провадження, тоді як насправді експерту були надані всі матеріали кримінального провадження. Також вказує, що суд не дав належної оцінки згаданому висновку експерта, висновку експертів від 26.03.2019 за результатами проведення додаткової комісійної судової експертизи, довідці головного лікаря КУ «Бердянська міська лікарня».
Також прокурор зазначає, що суд у вироку послався на відсутність наказу про призначення ОСОБА_7 т.в.о. директора ТОВ «Чиста вода Бердянськ», однак сам обвинувачений не ставив під сумнів того факту, що він виконував обов`язки директора ТОВ «Чиста вода Бердянськ» 09.07.2010.
Крім цього прокурор звертає увагу на порушення судом ст.22 КПК України, а саме упередженість під час допиту експерта ОСОБА_15 .
Просить скасувати вирок від 18.11.2019 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Законний представник і представник потерпілого в апеляційних скаргах, які є аналогічними за змістом і які частково дублюють доводи апеляційної скарги прокурора, посилаючись на невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просять вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України і у повному обсязі задовольнити цивільний позов потерпілого до обвинуваченого.
Апелянти звертають увагу що суд не дав належної оцінки протоколам засідання Комісії по спеціальному розслідуванню нещасного випадку і акти (форми Н-1, Н-5) складені Комісією, які на їх переконання не суперечать висновкам досліджень експертів Харківського НДІ і у сукупності з іншими доказами доводять вину обвинуваченого. Вважають неправильними висновки суду, якими вся провина нещасного випадку фактично перекладена на потерпілу, адже на підприємстві не було розроблено положення про забезпечення працівників індивідуальними засобами захисту.
Крім цього, представник потерпілого в своїй апеляційній скарзі зазначає, що навіть при ухвалені виправдувального вироку (позов залишається без розгляду), суд не мав права залишати цивільний позов без задоволення.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу процесуального прокурора і частково апеляційні скарги законного представника і представника потерпілого; законного представника і представника потерпілого які підтримали свої апеляційні скарги і частково апеляційну скаргу прокурора; обвинуваченого та його захисника, які, заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вважали вирок законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги прокурора, законного представника потерпілого, представника потерпілого задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За правилами ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто незобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Таким чином, колегія суддів вважає, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Така позиція також була викладена у висновках Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 року у справі №712/13361/15.
Розглядаючи кримінальне провадження стосовно обвинуваченого суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.272 КК України не визнав. Пояснив, що він тимчасово виконував обов`язки керівника ТОВ «Чиста вода Бердянськ» з 07.07.2010 року або 09.07.2010 року, точну дату не пам`ятає, на час відпустки керівника підприємства. На даному підприємстві був відділ охорони праці, яким керував ОСОБА_16 і в обов`язки якого входив контроль за дотриманням охорони праці, в тому числі і контроль за дотриманням навчання, інструктажів, медичних оглядів, ведення документації. Чи проводилося на підприємстві навчання працівників і перевірка знань з охорони праці до його приходу на підприємство, йому відомо не було. Він міг відсторонити від роботи працівників, які не пройшли спеціальне навчання тільки після надання йому письмового повідомлення про таке порушення, але з такими повідомленнями до нього не зверталися.
Дотримання правил охорони праці покладено на відділ з охорони праці, який був на підприємстві і на місцях підприємства дотримання правил охорони праці контролюють майстри, начальники ділянок, начальники цеху, начальник охорони праці.
На всіх водонасосних станціях була вентиляція, яка працювала і була справною. При працюючій вентиляції підвищення рівня шкідливих речовин бути не могло.
Він не пам`ятає який документ та ким складався щодо його призначення, оскільки пройшло багато часу.
Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів доходить до переконання про те, що суд першої інстанції вірно встановив, що сторона обвинувачення не конкретизувала обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, не надала докази та не довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 .
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що суд першої інстанції, дослідив всі обставини справи, встановлені під час судового розгляду й дійшов до правильних висновків, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад інкримінованого злочину.
Такий висновок суду першої інстанції свідчить про дослідження показів свідків кримінального провадження, сукупності доказів, що логічно поєднуються між собою та документами кримінального провадження, які підтверджують відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діяннями обвинуваченого та смертю потерпілої.
Відповідно до принципу поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, який є важливим для визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Має бути вирішено судом на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість особи, обвинувачення має надати докази, які в сукупності і достатності підтверджують вину особи.
Згідно ст.23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 р. «Про виконання судами законодавства і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного, обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливі збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Згідно зі ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
За змістом ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 р. у справі «Кобець проти України»).
Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що в 2010 році вона працювала завідуючою санітарно - гігієнічної лабораторії СЕС, працівники якої виїжджали на місце пригоди, потім проводили дослідження, якими було встановлено, що концентрація сірководню перевищує гранично - допустимі концентрації в 2 рази зверху та в 4 рази знизу, про що був складений протокол №6 від 06.08.2010 року.
Допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_18 пояснив, що виявлення захворювання кардіоміпатіі залежить від скарг самої особи і можливо при проходженні чергового медогляду, якщо до складу лікувальної комісії входять такі фахівці. Якщо при проходженні медогляду особа не пред`являє ніяких скарг на стан свого здоров`я, то таке захворювання можуть не виявити, його не завжди виявляють.
Свідок ОСОБА_19 , яка допитана судом за клопотанням представника потерпілого, пояснила суду, що вони з ОСОБА_14 були подруги. Вона відразу після дзвінка приїхала на станцію, де працювала ОСОБА_14 , бачила що тіло останньої підняли нагору, внизу був жахливий запах. Їй відомо, що у ОСОБА_14 ніяких відхилень по здоров`ю не було, медогляд вона проходила регулярно, у неї була амбулаторна карта, разом вони проходили флюрографію, ОСОБА_14 не хворіла, на здоров`я не скаржилася, у свій час вони ходили разом на тренування. Скарг від неї на свою роботу вона не чула.
Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що на місце пригоди від виїжджав у складі слідчої групи, пам`ятає, що у приміщенні станції відчувався сильний запах сірководню.
Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що в складі слідчо-оперативної групи він приїхав на насосну станцію водоканалу, де був труп жінки ОСОБА_14 , яка обслуговувала вказану станцію. Як він зрозумів, жінка спускалася вниз і отруїлася газами. Він зрозумів, що вона спустилася вниз і втратила свідомість, так як внизу були її рукавички і інструмент. Внизу був різкий специфічний запах, так як там була вже відкрита каналізація.
Свідок ОСОБА_22 пояснив, що він у складі МНС приїхав на насосну станцію, де одягнув засоби спецзахисту, спустився в грабельне відділення, де лежала жінка. Враження було таке, що жінка впала сама, несподівано знепритомнівши. Внизу був чутний запах газу.
Свідок ОСОБА_23 пояснила суду, що вона заміняла майстра КНС ОСОБА_24 , яка перебувала у відпустці. ОСОБА_14 вона знала, разом працювали в міськводоканалі, потім їх перевели наказом в підприємство ТОВ «Чиста вода Бердянськ». При переводі всі пройшли інструктаж. Медогляд вони не проходили, їм сказали, що будуть проходити частинами. Вона особисто проводила первинний інструктаж ОСОБА_14 . Всі журнали були на підприємстві. ОСОБА_14 ніколи не скаржилася на здоров`я. Інструкції з охорони праці були і всі з ними були знайомі. Кожні три місяці проводили інструктаж, про що робили записи у відповідних журналах. Інженер з охорони праці ОСОБА_16 писав службову на ім`я директора. На той момент були або ОСОБА_25 або ОСОБА_26 , вона точно не пам`ятає.
ОСОБА_7 виконував обов`язки тимчасово на час відпустки директора і через дуже короткий термін стався нещасний випадок. Стверджує, що вона проводила ОСОБА_27 первинний і повторний інструктаж, вступний інструктаж проводив начальник охорони праці ОСОБА_16 .
Коли стався нещасний випадок вона приїхала на насосну станцію і побачила, що ОСОБА_14 підняли з грабельного відділення, куди вона самостійно не мала права спускатися. Вентиляція була відключена.
Судом досліджувалися такі письмові докази: акт судово медичного дослідження № 257 від 05.08.2010 року, згідно висновків якого смерть ОСОБА_14 наступила в результаті кардіоміопатії не уточненої при явищах гострої серцевої недостатності; при судово-токсилогічному дослідженні фрагментів внутрішніх органів трупа, речовин, які входять в обов`язкове коло дослідження - не виявлено; при судово-медичному дослідженні трупа достовірних судово-медичних ознак, що свідчать про наявність у ОСОБА_14 гострого отруєння «клоачними газами» і їх складовими - сірководень, аміак і інше, що можуть призвести до настання смерті не виявлено; з описової частини акта випливає, що згідно особової справи ОСОБА_14 медичний огляд був пройдений в 2006 році. У 2008 році не проводився у зв`язку з відсутністю фінансування на підприємстві, яке є комунальне. ОСОБА_14 щорічно проходила флюорографію, за медичною допомогою не зверталася, на диспансерному обліку не перебувала (а.п.67-70 т.1); висновок комісійної судово медичної експертизи від 29.09.2015 року, згідно висновків якої смерть ОСОБА_14 настала в результаті загострення кардіоміопатії неуточненої, яка проявилася у вигляді гострої серцевої недостатності.
У матеріалах кримінального провадження, відсутні докази того, що ОСОБА_7 виконував обов`язки директора ТОВ «Чиста-вода Бердянськ» та відсутні юридичні документи, які підтверджують обрання обвинуваченого посадовою особою товариства.
Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_7 на час переведення ОСОБА_14 до товариства ТОВ «Чиста вода Бердянськ» на вказаному підприємстві не працював.
Колегія суддів критично відноситься до посилання апелянтів про те, що обвинувачений виконував обов`язки директора товариства, оскільки виплачував працівникам заробітну плату, на думку суду, не є доказам того, що ОСОБА_7 в період події перебував на посаді і має посадові обов`язки з охорони праці на товаристві. У матеріалах провадження відсутній наказ про призначення ОСОБА_7 на посаду або контракт чи трудовий договір з товариством, які б відображували професійні права і обов`язки.
Норма ст.272 КК України є бланкетною, тобто відносить відповідно до статей, пунктів, законів та інших нормативних актів, що регулюють безпеку виробництва.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки виробництва» від 12.06.2009 року № 7: «виходячи з того, що для встановлення в діянні складу злочину диспозиції статей 271-275 КК відсилають до законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці, спеціальних правил, які регулюють безпеку праці, суди, формулюючи визнане доведеним обвинувачення у справах цієї категорії, мають посилатись у вироку на відповідні статті Закону «Про охорону праці», статті, пункти (параграфи) законодавчих та інших нормативних актів, які порушено, і розкривати суть допущених порушень».
Об`єктивна сторона злочину ч.2 ст.272 КК України характеризується: 1) діянням - порушенням правил безпеки підчас виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві, 2) наслідками у вигляді загибелі людей чи інших тяжких наслідків; 3) причинним зв`язком між діянням і наслідками. Крім того, обов`язковими ознаками об`єктивної сторони складу цього злочину є обстановка і місце його вчинення.
Причинний зв`язок складається, з двох аспектів: а) між дією або бездіяльністю, яка полягає в порушенні правил безпеки при виконанні робіт з підвищеною небезпекою та виникненням або активізацією шкідливих, потенційно небезпечних факторів, б) між виникненням абстрактної небезпеки та наслідками, вказаними в ч.2 ст.272 КК України.
Причинний зв`язок можна констатувати лише тоді, коли встановлено обидва аспекти причинності.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність причинного зв`язку між займаною посадою, діями обвинуваченого та смертю потерпілої. Жоден доказ, в тому числі і висновки експертів не підтверджують причинно-наслідкового зв`язку, оскільки допущені порушення законодавчих та нормативних актів з охорони праці потерпілою знаходяться в причинному зв`язку із настанням смерті на виробництві.
Як встановлено матеріалами справи, в тому числі і актом № 4 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 10.09.2010 року - ОСОБА_14 машиніст насосної установки ТОВ «Чиста вода Бердянськ» під час своєї робочої зміни спустилася в грабельне відділення одна без застосування заходів безпеки, не під час перезміни, не викликала аварійну бригаду через диспетчера, не включила вентиляцію за 20 хвилин до входу в грабельне відділення, як вимагає Інструкція № 38А по охороні праці машиніста каналізаційної насосної станції КНС №№3,11,12,21 з перекачування стічних вод, затверджені директором ТОВ «Чиста вода Бердянськ» від 24.06.2009 року.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що значна концентрація сірководню в повітрі робочої зони (практично в 4 рази (39,445 мг / м3), що перевищує гранично допустиму концентрацію (10 мг / м3) була в грабельному відділенні, де була знайдена ОСОБА_14 , куди остання самостійно спустилася, порушивши всі вимоги Інструкції № 38А по охороні праці машиніста каналізаційної насосної станції КНС №№3,11,12,21 з перекачування стічних вод, затверджених директором ТОВ «Чиста вода Бердянськ» від 24.06.2009 року.
З описової частини висновку експертного дослідження з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 1192 від 20.06.2012 року слідує, що з сукупності зазначених медичних даних випливає, що не встановлено наявність достовірних ознак, що свідчать про наявність у ОСОБА_14 гострого отруєння шкідливими газами, що можуть призвести до настання смерті. Разом з тим не виключається можливість впливу на ОСОБА_14 шкідливих газів до критичної (щодо гострого отруєння) концентрації або тривалості їх впливу як ініціатора розвитку виявлених ознак хвороби, що призвела до настання смерті (а.п.6 т.1).
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ані ОСОБА_7 , ані будь-яка інша особа не давала вказівки ОСОБА_14 щодо самостійного спуску в грабельне відділення насосної станції без включення вентиляції та порушенням всіх пунктів Інструкції № 38А по охороні праці машиніста каналізаційної насосної станції КНС №№3,11,12,21 з перекачування стічних вод.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 пояснив суду, що при проведенні першої експертизи він не мав всіх документів, які були в нього на дослідженні при проведенні додаткової експертизи. На підприємстві ТОВ «Чиста вода-Бердянськ» була створена служба охорони праці, кадрова служба, які повинні були організувати та провести відповідне навчання та тільки після цього допустити до роботи. Вступний інструктаж проводиться при прийомі на роботу працівниками служби охорони праці, потім первинний проводиться на робочому місці майстром, яким на той час була Козачек. Настання нещасного випадку знаходиться в прямому причинному зв`язку з особистими діями потерпілої.
Смерть ОСОБА_14 настала в результаті кардіоміопатії не уточненої при явищах гострої серцевої недостатності, загострення якого знаходиться в прямому причино - наслідковому зв`язку з її смертю.
Так, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи кардіоміопатія - це група захворювань некоронарної природи, причини яких в даний момент до кінця не встановлені, які супроводжуються механічною і (або) електричною дисфункцією серця і можуть привести до розвитку серцевої недостатності.
Експерти не стверджують, а лише припускають вірогідність настання смерті ОСОБА_14 у зв`язку з перебуванням в середовищі зі значною концентрацією сірководню в повітрі робочої зони.
Судова колегія наголошує, що отруєння це порушення функцій чи ушкодження органів внаслідок дії отрут чи токсинів, що проникли в організм чи утворилися в ньому.
Серцева недостатність (СН) патологічний стан, який настає в результаті різноманітних захворювань серця, що зменшують насосну функцію серця, наслідком чого є недостатня циркуляція крові в організмі людини, причиною чого є дисбаланс між гемодинамічними потребами організму та можливостями серця.
Таким чином, відповідно до висновків експертів у суду відсутні підстави стверджувати, що смерть ОСОБА_14 настала в середовищі зі значною концентрацією сірководню, тобто через отруєння парами.
Відповідно до статті 11 КК України злочин є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Виходячи з безпосередньо досліджених судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження, суд вірно у вироку дійшов до висновків, що під час досудового розслідування не було встановлено, а прокурором в ході судового розгляду справи не наведено суду доказів, які б забезпечували надійне, повне та достовірне встановлення всіх обставин, що входять до предмету доказування щодо обвинувачення ОСОБА_7 , у зв`язку з чим суд вважав необхідним в силу презумпції невинуватості, закріпленого у ст.62 Конституції України виправдати ОСОБА_7 за ч.2 ст.272 КК України за відсутністю складу злочину в його діях, в якому його обвинувачують.
Отже, суд першої інстанції надав правильну оцінку дослідженим доказам та дійшов обґрунтованих висновків, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення обвинуваченим правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, наслідком якого стала смерть ОСОБА_14 .
Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення є некоректним та таким, що не містить посилань на обставини, які утворювали причино-наслідковий зв`язок між діями, що інкримінуються ОСОБА_7 та настанням наслідків у виді смерті ОСОБА_14 .

Так, під час досудового розслідування та в суді першої інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про утворення будь-якої позаштатної ситуації, на усунення якої необхідно було надати наказ ОСОБА_14 про виконання певних дій, зокрема спуск до грабельного відділення. В цьому контексті некоректність обвинувачення підтверджується і позицією потерпілого, припущення якого про те, що ОСОБА_14 не спускалася, а впала у грабельне відділення, органом досудового розслідування не спростовано.

Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами апелянтів про те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги докази: висновок експерта від 16.07.2017, висновок експертів від 26.03.2019, довідки головного лікаря КУ «Бердянська міська лікарня», оскільки жоден доказ, в тому числі і висновки експерта, не мають наперед встановленої сили. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням дійшов правильних висновків, що у діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України.
Доводи законного представника та представника потерпілого про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що потерпіла ОСОБА_14 порушила всі вимоги Інструкції № 38А по охороні праці машиніста каналізаційної насосної станції КНС №№3,11,12,21 з перекачування стічних вод, затверджених директором ТОВ «Чиста вода-Бердянськ» від 24.06.2009 року або те, що смерть настала від хвороби серця, а не від прямих діянь обвинуваченого.
Відповідно до положень ч.3 ст.129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст.236 КПК України, суд залишає позов без розгляду.
Суд першої інстанції вірно встановив, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволенню не підлягає, оскільки вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину не доведена.
Апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом, у разі якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку.
Згідно ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду; у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші докази; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Апелянти не зазначають у скаргах об`єктивні данні про спростування висновків суду першої інстанції, а тому є безпідставними.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вирок є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а підстав для його скасування через обставини, які зазначені у апеляційних скаргах не має.
Істотних порушень кримінально процесуального законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи також не встановлено.
З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_9 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4