Номер провадження: 11-кп/813/1733/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 05.06.2020 року по кримінальному провадженні № 0003705 внесеного до ЄРДР 22.07.2015 р., відносно:
ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Москва Російської Федерації, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої державним реєстратором комунального підприємства бюро державної реєстрації Новоселівської селищної ради Березівського району Одеської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- обвинуваченоїу вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_7 звільнено від призначеного судом покарання у зв`язку з закінченням строків давності.
Стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирано.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.10.2015 року.
Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 5599,20 грн. віднесено на рахунок державного бюджету України
Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що відповідно до наказу №2076-к начальника Головного управління юстиції в Одеській області від 30.12.2011 року ОСОБА_7 була призначена на посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, тобто маючи доступ до комп`ютерної інформації, яка знаходиться в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, здійснила несанкціоновану зміну інформації в ньому.
12.03.2013 року, невстановлена особа, з метою скасування арешту на кв. АДРЕСА_3 , використовуючи підроблений паспорт громадянина України та ідентифікаційний код, видані на ім`я ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Старицького, 10/А подала до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції заповнену заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (штамп вих. №496 від 07.02.2013), до якої долучила перелік документів, серед яких є підроблені а саме: супровідний лист Kиiвcькoгo районного суду міста Одеси №С-14 від 12.03.2012 року (штамп вих. №496 від 07.02.2013), поверх якого поставлений штамп Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області в повноваження якої на 12.03.2012 року не входило припинення обтяжень та завідомо підроблену копію ухвали Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2011 у справі №2-6712/2011 щодо скасування арешту на кв. АДРЕСА_3 , у якій дата її оголошення 05.03.2013, при цьому на штампі «Ухвала набрала законної сили 12.03.2012» та в резолютивній частині ухвали вказано, що ухвалу направити до державної реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області, яка почала здійснювати повноваження щодо припинення обтяження - арешту нерухомого майна лише з 01.01.2013 року.
Вказані документи, згідно листа - резолюції від 12.03.2013 року начальника реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_10 проведення розгляду вищевказаної заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо припинення обтяження речового права) та поданих документів доручено державному реєстратору ОСОБА_7 .
Так, відповідно до пункту 2.1.1. посадової інструкції головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 встановлено, що головний спеціаліст відповідно до покладених на нього завдань приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав.
При цьому відповідно до «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 (в редакції від 01.01.2013 року) встановлено, що документи, необхідні для проведення державної реєстрації, що подані з порушенням вимог, установлених законом, цим Порядком та іншими нормативно - правовими актами, є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію або відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а не для відмови в прийнятті заяви про державну реєстрацію.
Так, 12.03.2013 року, менше ніж 2 хвилини з моменту прийняття головним спеціалістом відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (штамп вих. №496 від 07.02.2013) були сформовані інформаційні довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Після чого, цього ж дня через менше ніж три хвилини з моменту формування інформаційних довідок, головний спеціаліст відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління ОСОБА_7 , знаходячись в службовому кабінеті відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського Управління юстиції, розташованому по вул. Старицького 10/А у м. Одесі, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, встановивши ряд порушень вимог законодавства у поданих документах, у зв`язку з чим не маючи інформації про достовірність їх змісту, знаючи, що основним серед поданих документів є ухвала суду, визнаючи факт відсутності повноважень щодо припинення обтяжень у Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області у 2011 2012 роках, оскільки вказані повноваження до них перейшли лише з 01.01.2013 з моменту вступу в законну силу Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», будучи достовірно обізнаною у здійсненні процедури реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в порушення вимог пункту 10 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ №703 (в редакції від 01.01.2013), безпідставно прийняла незаконне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №820918, після чого не маючи дійсного права на вчинення вказаних реєстраційних дій, шляхом внесення запису до вказаного реєстру, здійснила на підставі фальсифікованих даних, несанкціоновану зміну інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно об`єкту нерухомості у вигляді квартири АДРЕСА_3 , тим самим скасувавши в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна діюче обтяження відносно вказаного об`єкту нерухомості.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , зазначила, що не погоджується з вироком суду першої інстанції, з наступних підстав:

- ухвала Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2011 року відповідала вимогам, які встановленні для рішення суду, мала необхідні підписи та печатки, а перевірка законності рішення суду на той час не входила до компетенції державного реєстратора відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;

- у вироку зазначено, що аналіз ухвали Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2011 року свідчить про те, що він не містить необхідних даних, при цьому, у вироку суду вказано, що справжня ухвала щодо скасування арешту майна містить інформацію про номер витягу з Єдиного реєстру, реєстраційний номер та контрольну суму, однак вказане питання стосується обсягу мотивування судового рішення, який може бути різним, в залежності від судового рішення та зазначення вказаних відомостей не є обов`язковим;

- у державного реєстратора не було підстав для зупинення розгляду заяви, відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжено», так як вказана норма закону застосовується державним реєстратором у разі якщо було подано документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень не в повному обсязі, тому твердження суду першої інстанції, що реєстратор ОСОБА_7 у випадку виявлення нею при перевірці отриманих документів їх невідповідності вимогам законодавства, наявності суперечностей в них, мала повноваження на зупинення розгляду заяви не відповідає ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;

- в обвинувальному акті не було зазначено, що саме на думку обвинувачення повинен був зробити державний реєстратор: зупинити розгляд заяви а бо відмовити у задоволені заяви, з чого випливає, що сторона обвинувачення не розуміє, в чому саме було порушення державним реєстратором ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а лише вказує на те, що воно було;

- диспозиція ч. 1 ст. 362 КК України передбачає відповідальність за несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, однак в обвинувальному акті та у вироку суду не зазначено, в чому саме виразилось несанкціоноване втручання, оскільки дії державного реєстратора здійснювалися цілком відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Посилаючись на такі доводи, обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 , обвинувачену у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 362 ККУ визнати невинуватою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченої та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону, а висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильними.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченої, яка свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала, суд першої інстанції послався у вироку на досліджені ним докази, зокрема показання свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що в 2013 році він працював на посаді начальника реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. ОСОБА_7 працювала головним спеціалістом в цій службі, її безпосереднім керівником була ОСОБА_11 - керівник відділу державної реєстрації. У вказаний день було розписано близько 100 документів, і та адреса, яку назвав прокурор, не виділялася з загальних документів. Він фабулу ухвали не читає, оскільки у нього адміністративні функції. Документи розписувались та передавалися реєстраторам. Документи можуть бути записані в один час, а відпрацьовані реєстратором в інший час та день. Реєстратор міг "призупинити" реєстрацію у зв`язку з необхідністю щось уточнити. Повноваження з реєстрації документів вони отримали з 02.01.2013 р., тоді і запрацював державний реєстр. Резолюція на аркуші для резолюції виконана ним.

Окрім того, наявність встановленої в діях ОСОБА_7 вини, суд мотивував також дослідженими письмовими доказами, а саме:

-Наказом №2076-к начальника Головного управління юстиції Одеській області від 30.12.2011 р. ОСОБА_7 призначена на посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ОСОБА_7 є державним реєстратором прав на нерухоме майно;

-посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, затвердженої начальником Одеського міського управління юстиції ОСОБА_12 03.01.2012 р. ( ОСОБА_7 ознайомлена 03.01.2012 р.), відповідно до п. 2 на нього покладаються в том числі завдання та обов`язки здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме: встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутності суперечностей в них;

-листом - резолюцією від 12.03.2013 р. начальника реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_10 , відповідно до якої проведення розгляду вищевказаної заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо припинення обтяження речового права) та поданих документів, доручено державному реєстратору ОСОБА_7 ;

-супровідним листом Київського районного суду м. Одеси (реєстраційний номер С-14 від 12.03.2012 р.), поверх якого поставлений штамп з вих. №496 від 07.02.2013 р., яким доручено ОСОБА_9 подати документи до Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області з додатком, згідно якого додано до супровідного листа копія ухвали Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2012 р.;

-заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

-ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2011 р. по справі №2-6712/2011р., яка була також досліджена судом апеляційної інстанції в судовому засіданні;

-фотокопією паспорта громадянина України, серія НОМЕР_1 , виданий Вознесенським МРВ УМВС України з Миколаївській області 13.03.2002 р. на ім`я ОСОБА_9 та карткою фізичної особи-платника податків ОСОБА_9 ;

-інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;

-Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 від 06.07.2004 року, відповідно до якої розглянувши матеріали за фактом подання приватному нотаріусу ОСОБА_14 підробленого рішення Київського районного суду м. Одеси у справі №2-255/2004, з метою заборони подальшого відчуження, накладено арешт на кв. АДРЕСА_3 ;

-листом Київського районного суду м. Одеси №С-01 вих. №183 від 08.06.2015 р., відповідно до якого рішення у справі №2-255/2004 щодо визнання договору - купівлі продажу, укладеного між ОСОБА_15 та ОСОБА_9 дійсним та визнання права власності на кв. АДРЕСА_3 за ОСОБА_9 Київським районним судом м. Одеси не ухвалювалось;

-Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2012 р. по справі №2-6712/11, відповідно до якої позовна заява ОСОБА_16 до ОСОБА_17 про стягнення боргу за договором позики залишена без розгляду (у зв`язку з мировою згодою), а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2011 р. про арешт домоволодіння АДРЕСА_4 скасовано (т. 2 а.к.п. 102-103). Ця ухвала була використана невстановленими особами для виготовлення підробної ухвали щодо скасування арешту на кв. АДРЕСА_3 ;

-листом Київського районного суду м. Одеси №С-01 вих.№194 від 12.06.2015 р., відповідно до якого в рамках цивільної справи №2-6712/11 ухвала суду про зняття арешту з кв. АДРЕСА_3 не постановлювалась (т. 2 а.к.п. 12);

-Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2015 р., відповідно до якої у найкоротший термін після зняття арешту з кв. АДРЕСА_3 , реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 12.03.2013 р., з метою узаконення об`єкта нерухомості було виконано ряд правочинів, які містять ознаки фіктивності, у тому числі, 26.03.2013 р. договір купівлі - продажу цієї квартири між ОСОБА_18 , який нібито реалізував квартиру за довіреністю від ОСОБА_9 та ОСОБА_19 , який в подальшому з метою отримання грошових коштів шахрайським шляхом, 13.04.2013 р. уклав договір купівлі - продажу вищезазначеної квартири з ОСОБА_20 ;

-постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 від 09.07.2018 р. про закриття кримінального провадження №0003705, відповідно до якої кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України закрито;

-постановою заступника прокурора Одеської області від 30.07.2018 р. про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0003705;

-постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 03.08.2018 р., відповідно до якої кваліфікація кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0003705 змінена з ч. 2 ст. 364 на ч. 1 ст. 362 КК України;

-протоколом огляду предмета від 21.10.2015 р.;

-постановою про визнання речових доказів та їх передачу на зберігання від 21.10.2015 р., відповідно до якої оглянуті вищезазначеним протоколом облікова справа №420631, речі та документи, вилучені в ході проведення обшуку в приміщенні архіву Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за адресою: м. Одеса, вул. Старицького, 10А, визнані речовими доказами.

Оцінюючи всі вищезазначені докази у їх сукупності, яким надана належна правова оцінка з огляду на їх допустимість та належність, в світлі положень статей 85, 86 КПК України, які в свою чергу стороною захисту не оспорювалась та не визнавались недопустимими в силу ст. 89 КПК України, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції наданий повний та вичерпний аналіз всіх доказів.

При цьому, суд першої інстанції мотивував своє рішення по кожному конкретному доказу окремо, однак у світлі зв`язку такого доказу з іншими, які в узагальненому висновку дають обґрунтовані підстави вважати, що в діях ОСОБА_7 містяться ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України, та вони вірно кваліфіковані як: несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинена особою, яка має право доступу до неї.

Отже, вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 підстав немає.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої зводяться до незгоди із висновками суду першої інстанції, в тому числі й стосовно відповідності ухвали Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2011 р. вимогам, які встановлені для судових рішень, оскільки в останній, з огляду на досліджені матеріли провадження, а також саму ухвалу суду не містилось реквізитів, за якими в повній мірі можливо було провести державну реєстрацію, хоча справжня ухвала суду, яка була взята за основу підробленої ухвали, містить такі дані і не в мотивувальній частині ухвали, на що посилається обвинувачена як на обставину, яку вона не повинна перевіряти, а в резолютивній частині ухвали, саме на підставі якої державний реєстратор і вчиняє реєстраційні дії та вносить зміни до Державного реєстру.

Відтак, доводи обвинуваченої з приводу того, що в неї були відсутні підстави для зупинення розгляду заяви відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжено», так як вказана норма закону застосовується державним реєстратором у разі якщо було подано документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень не в повному обсязі, оцінюються судом критично, так як остання окрім цього керувалась посадовою інструкцією, яка поряд із нормами законодавчих актів є ще одним гарантом законності вчинення державним реєстратором дій та покладає на нього обов`язки її виконувати, а саме відповідно до п. 2 Посадової інструкції ОСОБА_7 , на останню покладались обов`язки здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі, встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутності суперечностей в них.

З вище вказано слідує, що й інший довід апеляційної скарги ОСОБА_7 також не знайшов свого підтвердження, дослідженими апеляційним судом доказів, а аналіз раніше перелічених законодавчих норм та нормативних актів, посадової інструкції ОСОБА_7 , свідчать про те, що у обвинуваченої у випадку виявлення нею при перевірці отриманих документів їх невідповідність вимогам законодавства (у тому числі часткової), наявності суперечностей в них, були наявні всі повноваження для зупинення розгляду заяви на строк до 5 робочих днів з моменту отримання заявником відповідного рішення, а у випадку неусунення у вищевказаний строк заявником обставин, які слугували причиною для зупинення реєстрації, ОСОБА_7 мала всі повноваження та була зобов`язана відмовити в їх реєстрації.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_7 на те, що в обвинувальному акті та у вироку суду не зазначено, в чому саме виразилось несанкціоноване втручання, оскільки дії державного реєстратора здійснювалися цілком відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України, апеляційний суд знаходить такі доводи голослівними.

Так, об`єктивна сторона вказаного злочину полягає у несанкціонованих зміні, знищенні або блокуванні комп ютерної інформації.

Обов`язковими ознаками зміни, знищення або блокування комп ютерної інформації є те, що ці дії є несанкціонованими, тобто на вчинення таких дій особа, яка має доступ до цієї інформації, не має ні дійсного, ні передбачуваного права.

Зміна інформації полягає у будь-якій модифікації інформації, що призводить до її перекручування, хоча при цьому інформація в цілому зберігається. До зміни інформації слід віднести і її доповнення іншими, фальсифікованими даними.

При цьому, як в обвинувальному акті, так і у вироку зазначено, що ОСОБА_7 , встановивши ряд порушень вимог законодавства у поданих документах, у зв`язку з чим не маючи інформації про достовірність їх змісту, не маючи дійсного права на вчинення вказаних реєстраційних дій, шляхом внесення запису до вказаного реєстру, здійснила на підставі фальсифікованих даних, несанкціоновану зміну інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тим самим скасувавши в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна діюче обтяження відносно вказаного об`єкту нерухомості.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі надана належна правова оцінка доказам, які містяться в матеріалах кримінального провадження, підстав для виправдування ОСОБА_7 в інкримінованому їй злочині судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченої є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а вирок суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Беручи до уваги те, що обвинуваченою не оспорювалось питання звільнення її від покарання, колегія суддів зазначає, що порушень норм матеріального і процесуального права щодо порядку звільнення особи від покарання у зв`язку зі спливом строків давності, судом першої інстанції також не допущено.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 05.06.2020 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4