ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/2391/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
(1-кс/623/652/20) Доповідач ОСОБА_2
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1499/20
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого- ОСОБА_2 ,
суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря- ОСОБА_5 ,
прокурора- ОСОБА_6 ,
представника власника майна- ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.07.2020 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000584 від 10.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.07.2020 клопотання прокурора Ізюмської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задоволено.

В межах кримінального провадження №0000584 від 10.07.2020 накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 10.07.2020, а саме на:

-автомобіль марки VOLVO, модель FH12, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ;

-напівпричіп марки PACTION, модель 3139DS, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ;

-63 стовбури дерев, які знаходяться в напівпричепі марки PACTION, модель 3139DS, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

-автомобіль марки УРАЛ, модель 375, реєстраційний номер НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_11 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ;

-43 стовбури дерев, які знаходяться в автомобілі УРАЛ, реєстраційний номер НОМЕР_5 ;

-три стовбури дерев з бірками UA ДАЛРУ 218561817, UA ДАЛРУ 218561818, UA ДАЛРУ 218561819.

Місцем зберігання вищевказаного майна визначено територію Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, місто Ізюм, провулок Георгіївський, 2.

Зобов`язано прокурора або слідчого, який проводить досудове розслідування, після проведення необхідних слідчих дій (експертиза, огляд, тощо) вирішити питання щодо передачі автомобілей та напівпричепу на відповідальне зберігання власнику майна.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту та повернути ОСОБА_8 арештоване майно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що транспортні засоби, на які було накладено арешт належить на праві власності та на праві користування ОСОБА_8 , стовбури (необроблена деревина) була придбана ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу необробленої деревини, який укладено з ДП «Ізюмське лісове господарство».

Вважає, що висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі, не ґрунтуються на клопотанні слідчого, оскільки судом не була досліджена постанова слідчого про визнання спірного майна речовими доказами у кримінальному провадженні та в ухвалі не вказано яким саме критеріям за статтею 98 КПК України відповідає вилучене майно.

Розмір нібито завданої шкоди жодним чином слідчим не встановлено.

Слідчим суддею проігноровано, що арешт накладено всупереч частині 6 статі 170 КПК України, оскільки ні продавець ДП «Ізюмське лісове господарство», ні ОСОБА_8 не є підозрюваними, обвинуваченими або засудженими у даному кримінальному провадженні, факт вчинення суспільно-небезпечного діяння, що має відношення до деревини, а тим більше до транспортних засобів, вироком суду не встановлений, з оскаржуваної ухвали не вбачається, що наявна потерпіла особа або заявлено цивільний позов.

Автомобілі та напівпричіп не можуть бути визнані знаряддям злочину, передбаченого статтею 246 КК України, оскільки вони були застосовані лише для погрузки законно придбаної деревини. Відомостей про те, що вказані транспортні засоби відповідають критеріям статті 98 КПК України та визнані речовим доказом клопотання не містить.

В клопотанні слідчого та в оскаржуваній ухвалі не вказано, які саме сліди злочину зберегли на собі транспортні засоби, не надано інформацію про проведення певних експертиз.

Зауважує, що використання вказаних транспортних засобів є єдиним засобом заробітку та засобу існування родини ОСОБА_8 .

Отже, вважає, що слідчим при зверненні з клопотанням про арешт майна не надано суду належних та достатніх доказів, які б давали беззаперечні підстави дійти висновку про наявність необхідності в накладенні арешту на вказане майно, щонайменше на транспортні засоби, а також про те, що саме потреби досудового розслідування вимагають застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні усі підстави вважати, що деревина, виявлена у напівпричепі, є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки відсутні документи на неї, деякі бирки не ідентифіковані на електронному ресурсі «», автомобілі та напівпричеп є знаряддям кримінального правопорушення та в подальшому можуть бути використані як речові докази факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладенні арешту на автомобілі та напівпричіп, деревину, яку неможливо ідентифікувати.
Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд дійшов помилкового висновку про накладення арешту на 55 стовбурів дерев, які мають бирки, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Ізюмським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000584 від 10.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України.
Підставою для реєстрації відповідних відомостей до ЄРДР слугувало те, що 10.07.2020 на відкритій місцевості села Студенок, Ізюмського району, Харківської області, було виявлено автомобіль VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому знаходились 63 стовбури дерев, автомобіль УРАЛ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , в якому знаходились 43 стовбури дерев, а також три стовбури на ґрунті неподалік. Документи на вказані стовбури деревини відсутні.
Згідно з протоколом огляду місця події від 10.07.2020 при проведенні огляду автомобіля VOLVO виявлено 63 стовбури дерев; в автомобілі УРАЛ 43 стовбури дерев; на відстані 3 м від автомобіля УРАЛ три стовбури дерев. В ході огляду встановити точну кількість стовбурів дерев та наявність бирок не виявилось можливим у зв`язку з тим, що нема доступу до кожної торцевої поверхні через завантаженість причепу. В ході огляду за допомогою сайту «Укрфорест» перевірено номери бирок, частина з них відсутня на даному сайті.
Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно зі статтею 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту.
Тобто, КПК України чітко передбачені підстави та мета для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
З огляду на зазначені положення КПК України та обставини кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення доведено, що вилучені транспортні засоби та частина деревини, яка не має бирок, можуть бути об`єктами кримінально-протиправних дій та у подальшому вказане майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відігравати роль речових доказів у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту цього майна.
Та обставина, що до клопотання про арешт майна не долучено копії постанови про визнання вилученого майна речовим доказом, не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді з огляду на положення статті 170 КПК України.

З врахуванням встановлених обставин та виходячи з положень статей 98, 170, 173 КПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на даний момент існує, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що вилучене 10.07.2020 майно, а саме: автомобіль марки VOLVO, модель FH12, реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки PACTION, модель 3139DS, реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіль марки УРАЛ, модель 375, реєстраційний номер НОМЕР_5 , стовбури дерев без бирок, може бути речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000584 від 10.07.2020, оскільки має ознаки речових доказів, і для забезпечення їх збереження необхідно накласти на нього арешт, вид якого відповідає положенням частини 2 статті 173 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав, передбачених частиною 2 статті 170 КПК України, для арешту майна апеляційним судом не приймається, оскільки спростовується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_8 статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженого у даному кримінальному провадженні та, як наслідок, відсутності підстав для арешту його майна апеляційним судом до уваги не приймаються, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим заходом, застосовується з метою проведення ряду необхідних слідчих дій під час кримінального провадження, а тому у подальшому власник вилученого майна не позбавлений можливості в порядку статті 174 КПК України ставити питання про скасування арешту майна, якщо ним буде у подальшому доведено законність набуття вилученої деревини та у застосуванні цього заходу відпала потреба.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 стосовно законності походження деревини заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
В протоколі огляду місця події, серед іншого, зазначено номери бирок, які маються на торцевій частині деяких стовбурів, що дозволяє ідентифікувати місце продажу деревини, її обсяг та тип, що є законною підставою для встановлення правомірності придбання деревини.
Так, згідно з інформацією ДП «Ізюмський лісгосп» про приймання та реалізацію лісопродукції за переліком бирок реалізовані на законних підставах
стовбури з номерами бирок серії UA ДАЛРУ №:
218 561 7218 561 791218 561 812
218 561 723218 561 76418 561 793218 561 814
218 561 72818 561 778218 561 794218 561 816
218 561 734218 561 766218 561 779218 561 797218 561 817
218 561 735218 561 767218 561 780218 561 798218 561 818
218 561 73818 561 781218 561 801218 561 819
218 561 741218 561 769218 561 782218 561 802218 561 820
218 561 752218 561 770218 561 783218 561 805218 561 822
218 561 754218 561 771218 561 784218 561 806218 561 825
218 561 75618 561 788218 561 808218 561 826
218 561 762218 561 775218 561 790218 561 809218 561 827

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на 55 стовбурів дерев з постановленням в цій частині нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на 55 стовбурів дерев з бирками.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.07.2020 в частині накладення арешту на 55 стовбурів дерев скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу.
Відмовити у задоволенні клопотання прокурораІзюмської місцевої прокуратури Харківської області про арешт майна в частині накладення арешту на 55 стовбурів дерев з бирками серії UA ДАЛРУ №:

218 561 7218 561 791218 561 812
218 561 723218 561 76418 561 793218 561 814
218 561 72818 561 778218 561 794218 561 816
218 561 734218 561 766218 561 779218 561 797218 561 817
218 561 735218 561 767218 561 780218 561 798218 561 818
218 561 73818 561 781218 561 801218 561 819
218 561 741218 561 769218 561 782218 561 802218 561 820
218 561 752218 561 770218 561 783218 561 805218 561 822
218 561 754218 561 771218 561 784218 561 806218 561 825
218 561 75618 561 788218 561 808218 561 826
218 561 762218 561 775218 561 790218 561 809218 561 827

Зобов`язати слідчого повернути зазначене майно особі, у якої його було вилучено.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий
Судді: