ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 2018/1-47/11 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/818/13/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.140 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
виправданої - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, громадянка України, з вищою освітою, працює старшим науковим співробітником у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії інституту патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка, раніше не судима, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнана невинуватою у пред`явленому обвинуваченні в скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 140 КК України, та по суду виправдана у зв`язку з недоведеністю її участі у скоєнні інкримінуємого злочину.

Згідно вироку, органом досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вона, працюючи з 2001 року на посаді старшого наукового співробітника у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії інституту патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка АМН України, неналежно виконала свої професійні обов`язки, що призвело до тяжких наслідків - смерті хворої ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_8 згідно зі своїми функціональними обов`язками повинна проводити лікувально-консультативну роботу у відділенні: огляд хворих перед операційним втручанням з визначенням анестезіологічного ризику, призначення у разі необхідності додаткового обстеження, проведення анестезіологічного супроводження в операційній, виконання маніпуляцій згідно з переліком, який повинен виконувати фахівець-анестезіолог.

31 травня 2005 року в інститут патології хребта та суглобів ім. проф.М.І. Ситенка АМН України, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Пушкінська, 80, за направленням амбулаторії ІПХС надійшла ОСОБА_9 з діагнозом: застарілий вивих правого плечового суглоба, правобічна плексопатія. В період з 31 травня по 13 червня 2005 р. ОСОБА_9 була обстежена і готувалася до операції вправляння правого плечового суглоба.

13 червня 2005 року приблизно в період з 11год. 10хв. до 11год. 20хв. лікар ОСОБА_8 в маніпуляційній зробила ОСОБА_9 внутрішньовенну катетеризацію лівої підключичної вени за методом Сельдінгера катетером з діаметром 1,4мм. При цьому ОСОБА_8 , неналежно виконуючи свої професійні обов`язки, проявляючи злочинну недбалість, діючи не так, як цього вимагають інтереси її професійної діяльності, не звернула уваги на стан герметичності заглушки венозного катетера, яка була нещільно закрита, і в порушення додатку до наказу МОЗ України від 28.12.2002 р. № 507 «Нормативи надання медичної допомоги дорослому населенню в амбулаторно-поліклінічних закладах за спеціальністю «Медицина невідкладних станів. Протокол №1 п. «Д», де зазначено, що при забезпеченні внутрішньовенного доступу не більше двох спроб венопункції, тричі здійснила прокол нижньої стінки лівої підключичної вени і пристіночної плеври на рівні проекції середньої третини лівої ключиці, один з яких - з пошкодженням верхньої частки лівої легені в області верхівки.

Після цього ОСОБА_8 пішла з маніпуляційної, а повернувшись туди в 11 год.40 хв., виявила ОСОБА_9 , що лежить на підлозі в калюжі крові на животі, обличчям вниз. Проведені реанімаційні заходи позитивних результатів не дали і в подальшому була констатована смерть ОСОБА_9 .

Причиною смерті ОСОБА_9 явилася гостра серцево-судинна недостатність, що розвинулася внаслідок повітряної (газової) емболії, зумовленої попаданням атмосферного повітря в кровоносне русло і, далі, в систему легеневої артерії і серця, а потрапляння атмосферного повітря в кровоносне русло відбулося в результаті порушення цілісності системи «катетер + заглушка».

Таким чином, розвиток гострої серцево-судинної недостатності у ОСОБА_9 став наслідком проведеної ОСОБА_8 маніпуляції з установки потерпілій венозного катетера.

Дії ОСОБА_8 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст.140 КК України, як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого - смерть ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням кримінального закону; постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, та призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права займати посаду лікаря та займатися медичною діяльністю в медичних закладах строком на 2 роки, на підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Мотивуючи скаргу вказав, що органом досудового слідства надано докази, що підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, проте, суд дав невірну оцінку таким доказам. Як на докази доведеності вини підсудної посилається на висновки судово-медичних експертиз №101 та №264-КЭ/2008 року. Вважає, що суд не мотивував своє рішення про наявність суперечностей в експертизах, пославшись лише на «ймовірний характер» висновків, що є недопустимим. Зазначив, що висновки вищевказаних експертиз вказують на наявність причинно-наслідкового зв`язку між неналежним виконанням ОСОБА_8 своїх професійних обов`язків, що виразилося у не перевірці герметичності катерера із заглушкою та смертю ОСОБА_9 . Звертає увагу, що у випадку, коли б заглушка відкрилася внаслідок падіння ОСОБА_9 , це б помітили лікарі, які проводили реанімаційні заходи, але ж вони про такий факт не зазначали. Наголошує, що суд не мотивував рішення щодо прийняття до уваги доказів захисту та відкидання доказів обвинувачення.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник просить залишити її без задоволення, а вирок районного суду без змін, як законний та обґрунтований. Не погодившись з доводами апелянта вказав, що згідно з висновками комплексної комісійної, повторної судово-медичної, медико-криміналістичної експертизи №264КЕ / 2008 року, ОСОБА_8 провела катетеризацію вірно, згідно з методикою Сельдінгера. Зазначив, що висновки експертизи №101 про неможливість самостійного відкриття заглушки венозного катетера були зроблені за наслідками дослідження неналежного доказу. Експерт ОСОБА_10 в судовому засіданні наполягав, що він відповів лише на п.3.4.5.6 висновків експертизи № 101, виходячи з продемонстрованого йому у пакеті катетера, на якому була біла заглушка з різьбою (неналежний доказ). Вказав, що згідно з висновками комплексної експертизи № 264КЕ/2008, теоретично не виключається разгерметизація катетера при падінні. Не погодився з твердженням прокурора про те, що ОСОБА_9 встала з ліжка у зв`язку з болем після встановлення катерера, як з таким, що жодним чином не підтверджено. Звертає увагу, що згідно показань експерта ОСОБА_11 , акта експертизи № 1556 судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_9 , у останньої була відсутня кров в плевральній порожнині, небезпечні для здоров`я ОСОБА_9 наслідки у зв`язку з неодноразовими проколами катетером місця не мали.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора виправдана ОСОБА_8 також просить залишити апеляцію без задоволення. Доводи апелянта вважає необґрунтованими, посилання на висновки експертиз вибірковими та неповними, такими, що суперечать одне одному та не підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між смертю ОСОБА_9 та її діями. Зазначила, що наскрізне колоте поранення лівої підключичної вени, з проникненням у плевральну порожнину з формуванням поранення лівої легені, не перебуває у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 та не спричинило негативного впливу на стан її здоров`я, оскільки при розтині кров у лівій плевральній порожнині не виявлена (акт № 1556, т.1, а.с.20, висновки експертизи № 264 - КЕ /2008 року п. 3.4.7.28.29.31.33, т.3, а.с. 64). Висновки експертиз № 264 КЕ/2008 року, № 498 (п.3.9, т. 1, а.с.60), висновок спеціаліста д.м.н., проф. ОСОБА_12 від 19.02.2007 року (п.1, т.2, а.с. 146), висновок спеціаліста, д.м.н., проф. ОСОБА_13 від 15.02.2007 року (п.1, т.2, а.с.115) підтверджують, що при маніпуляції техніку порушено не було, а вказані в акті № 1556 додаткові ушкодження у виді поранення плеври та верхівки лівої легені є ускладненням маніпуляції, що виконується всліпу.
Звертає увагу, що згідно даним літератури, клінічної практики та висновків комісійної судово-медичної експертизи №498 (т. 1, а.с. 60), п.16 висновків комплексної судово-медичної, медико-криміналістичної, судово-цитологічної експертизи №264 -КЕ/2008 року (т.3, а.с. 66), п.п. 10,11.12,13 висновку комісійної судово-медичної експертизи №101, п.13 висновку спеціаліста д.м.н. проф. ОСОБА_12 від 19.02.2007 року (т.2, а.с. 150); п. 11 висновку спеціаліста д.м.н, проф. ОСОБА_13 від 15.02.2007 року (т.2, а.с. 115) смерть від повітряної емболії наступає впродовж перших 1-2-х, максимум 5 хвилин від початку проникнення повітря в кровоносну систему.
Зазначений час для настання смерті людини після потрапляння повітря у кровоносну систему може бути більшим у разі перебування особи у шоковому стані. Проте, наявність шокового стану у ОСОБА_9 не встановлено.
Вказує, що катетеризація підключичної вени ОСОБА_9 була нею закінчена в 11.20 год., шум від падіння хворої лікарі почули в 11год. 40хв. У висновках експертизи № 498 зазначено, що для потрапляння виявленого в серці трупу ОСОБА_9 повітря достатньо 2-3 дихальних рухів, що свідчить про те, що з моменту разгерметизації до настання клінічної смерті хворої минуло менше 1 хвилини (п.6 висновків, т.1, а.с. 60). На думку виправданої, це свідчить про те, що катетер вона встановила та герметизувала правильно, доступ повітря у нього був виключений.
Обсяг повітря, що був виявлений при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 , при умові проникнення в кровоносну систему в режимі повільного, поступового накопичення, не міг викликати у ОСОБА_9 ніяких негативних наслідків.
Зазначає, що слідством не було встановлено заглушку катетера, яку нею було встановлено ОСОБА_9 . Така заглушка була знята невстановленою особою в маніпуляційній 4 поверху в ході реанімаційних заходів для підключення системи (крапельниці) до катетеру. Таким чином, всі проведені по справі експертизи досліджували не той набір підключичного катетера, який вона встановила хворій спочатку використовували неналежний речовий доказ.
Наводить дані, що містяться у п. 14, 21, 22. 23 експертного висновку № 264 КЕ/2008 року ( т. 3, а.с.62), згідно яких теоретично не можна виключати разгерметизацію будь-якої із вищезгаданих систем «катетер-заглушка» в результаті плотної динамічної дії тупого твердого предмета з областю встановлення венозного катетера та безпосередньо самої системи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на наведені в ній обставини; виправдану та захисника, які заперечували проти скарги та вважали вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та викладених у вироку доказах.
Із наведених у вироку доказів убачається наступне.
Підсудна ОСОБА_8 в процесі досудового слідства та в ході судового слідства

в пред`явленому їй обвинуваченні винною себе не визнала і пояснила, що 13 червня 2005 вона провела катетеризацию лівої підключичної вени пацієнтки ОСОБА_9 , яка перебувала на лікуванні у відділенні невідкладної травматології інституту патології хребта та суглобів ім. проф. М.І.Ситенка АМН України з приводу застарілого переднього вивиху правої плечової кістки.

Вона володіє достатнім досвідом і кваліфікацією для проведення подібних малих хірургічних операцій, тому що є лікарем анестезіологом-реаніматологом вищої кваліфікаційної категорії, кандидатом медичних наук, до моменту розглянутих подій стаж роботи за фахом склав 27 років.

Дана маніпуляція була виконана ОСОБА_9 як етап передопераційної підготовки до оперативного лікування і за погодженням з лікуючим лікарем ОСОБА_14 , і це входило в її функціональні обов`язки.

Після вивчення історії хвороби та огляду пацієнтки їй стало відомо, що вона регулярно вживає алкоголь, страждає на хронічний бронхіт (курця), хронічним панкреатитом, хронічним гепатитом (неактивним) токсичного генезу.

Маніпуляція була виконана в перев`язочній (маніпуляційної) клініки на 4 поверсі інституту 13.06.2005 року з 11-20 год. до 11-40 год. При проведенні маніпуляції їй допомагала перев`язочна медична сестра ОСОБА_15 , яка подавала необхідні інструменти і медикаменти.

Стерильний набір інструментів для здійснення маніпуляції по введенню підключичного катетера, який знаходився в стерильному лотку, вона взяла в маніпуляційному відділенні інтенсивної терапії, у чергової медсестри. У цей набір входили пункційна голка, ножиці, голкотримач, пінцет, шкірна голка. Також медсестра дала їй банку, в якій знаходилися шовкові нитки білого кольору для накладання фіксуючого шкірного шва після введення катетера і люеровський перехідник. Все це вона занесла до маніпуляційної на 4-му поверсі.

Катетеризація вени ОСОБА_9 здійснювалася на перев`язному столі, який не є функціональнім. Маніпуляція була виконана в стерильних умовах, під місцевою анестезією розчином лідокаїну, з підключичного доступу. Всього нею було зроблено 4 ходи пункційної голки, тому що при 2-му та 3-му ході голки в шприці отримані сліді крові, при 4-му ході отримані переконливі дані про знаходження голки в підключичній вені, тобто провал голки в вену та повноцінний зворотній тік венозної крові, який був перевірений нею неодноразово.

На закінчення маніпуляції вона одягла на підключичний катетер виробництва м. Курган (Росія) комплектну до нього гумову заглушку сірого кольору.

Вона виконала всі стандартні технічні запобіжні заходи по профілактиці повітряної емболії, як при установці катетера, так і при герметизації його заглушкою, а саме: укладання хворої, проведення всіх потенційно небезпечних з точки зору емболії моментів, наприклад, коли канюля голки зіяє, тобто сполучається з навколишнім середовищем і т.п., тільки після виконання хворою команди: «вдих, видих, не дихати», тому що на вдиху внутрішній тиск негативний по відношенню до атмосферного.

Та ж нормальна фізіологія дихання дозволяє встановити негерметичність закриття заглушки підключичного катетера. Якщо катетер буде закритий негерметично, то при нормальному або підвищеному центральному венозному тиску (ЦВТ) в катетері буде з`являтися кров, при зниженому або негативному - рідина з катетеру буде йти. В даному випадку не було ні того, ні іншого, а значить катетер нею був встановлений ОСОБА_9 правильно і доступ повітря в нього був виключений. Не помітити рух стовпчика рідини в катетері при диханні неможливо.

Після закінчення маніпуляції ОСОБА_9 ніяких скарг не пред`являла, не було задишки, гемодинаміка була стабільною.

Медсестрі ОСОБА_15 вона дала вказівку організувати транспортування пацієнтки в палату. Лоток з використаними інструментами вона віднесла на 5-й поверх, після чого повернулася знову на 4-й поверх в ординаторську, де стала заповнювати історію хвороби. Ординаторська і перев`язочна є суміжними приміщеннями. На той момент в ординаторській перебували лікарі ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Об 11-40 годині вони почули стукіт падіння, що доносився з перев`язочної. З моменту введення катетеру ОСОБА_9 до падіння пройшло не менше 20 хвилин.

Двері до маніпуляційної були напівзакриті. Відкривши двері, вона вбігла до маніпуляційної і побачила, що на кахельній підлозі, на відстані приблизно більше метра від столу, де вона проводила хворій маніпуляцію, лежить головою до дверей, обличчям вниз ОСОБА_9 . Один із столиків, що має на ніжках коліщата, розташований ближче до дверей, був зміщений зі свого місця приблизно на відстані близько 1 метра. Ким і чому цей столик був зрушений зі свого місця не відомо.

Підбігши до ОСОБА_9 , вона спробувала повернути її на спину, визначивши, що вона знаходиться в несвідомому стані. У цей момент підійшли лікарі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , за допомогою яких вона перевернула ОСОБА_9 обличчям вверх і побачила, що хвора бліда, з легким акроцівнозом, на лобі глибока рана з нерівними краями, довжиною близько 3 см., а на переніссі садно довжиною близько 0,5см., спинка носа викривлена, кінчик носа повернутий в ліву сторону, а під головою ОСОБА_9 була калюжа крові. Хвора дихала самостійно. Пульс слабкого наповнення і напруги, що переходить в ниткоподібний.

Коли ОСОБА_9 перевернули вверх обличчям, вона побачила, що на ній знаходився встановлений нею катетер, який був закритий гумовою заглушкою сірого кольору. Пов`язка навколо катетера була в крові. Вона прийшла до висновку, що кров на пов`язці утворилася внаслідок того, що ОСОБА_20 , вставши з маніпуляційного столу і зробивши кілька кроків, впала на підлогу обличчям вниз, в результаті чого розбила собі обличчя і під її обличчям і на рівні області плеча була кров, яка і просочилася марлевою пов`язкою.

Вона почала надавати ОСОБА_9 медичну допомогу. Лікар ОСОБА_21 до маніпуляційної приніс набір для надання першої медичної допомоги. Вона дала вказівку встановити ОСОБА_9 крапельницю з розчином допаміну через встановлений нею раніше підключичний катетер. Хто ставив крапельницю ОСОБА_9 , вона не пам`ятає, так як займалася реанімаційними заходами і була сильно схвильована. Крапельницю ставила медсестра і знімала з катетеру заглушку. Після того, як ОСОБА_9 була поставлена?крапельниця, лікарі ОСОБА_19 і ОСОБА_18 переклали ОСОБА_9 на каталку.

За її розпорядженням медсестра ОСОБА_22 замінила вже поставлену крапельницю на крапельницю виробництва ВАТ «Гемопласт» ПК21-02 (з фільтром для крові), як найбільш зручну. Після цього тривало вливання розчину допаміну цієї крапельницею через катетер. За її розпорядженням медсестра ОСОБА_23 пішла готувати апарат штучної вентиляції легенів в операційну, розташовану на 4 поверсі. Медсестри ОСОБА_24 і ОСОБА_22 вводили через підключичний катетер за допомогою крапельниці медичні препарати. ОСОБА_25 приносила до маніпуляційної необхідні для введення хворій ліки.

Так як проведені реанімаційні заходи не дали позитивних результатів, хвора продовжувала перебувати без свідомості, вона прийняла рішення перевезти її в малу операційну на 4 поверх для підключення до апарату штучного дихання, що і було зроблено.

В операційній вона підключила ОСОБА_20 до апарату штучного дихання, ввівши в її трахею інтубаційну трубку. В операційній в реанімаційних заходах їй допомагали лікарі ОСОБА_21 і ОСОБА_26 , сестри-анестезистки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 . За її розпорядженням ОСОБА_28 катетеризувати вену, розташовану в ліктьовому згині правої руки, периферичним катетером типу Venflon розміром 18G, про що є запис в історії хвороби, підключила в цей катетер крапельницю. Сестри-анестезистки продовжували змінювати інфузійні розчини і вводити в крапельниці підключені до двох катетерів (підключичної і периферичної) лікарські препарати.

Прийняті заходи медичного характеру в операційній позитивного ефекту не дали. За розпорядженням старшого ординатора клініки невідкладної травматології і відновлювальної хірургії професора ОСОБА_30 . ОСОБА_20 була о 12год. 20хв. переведена на 5-й поверх в приміщення реанімації, де реанімаційні заходи були продовжені. О 12год. 30хв. констатована смерть хворої ОСОБА_9 .

Після констатації смерті ОСОБА_9 медсестра ПІТ ОСОБА_31 закрила підключичний катетер білої пластмасовою заглушкою, від периферичного катетера типу Venflon або Romed.

Потерпіла ОСОБА_32 - дочка ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що у її матері раніше був вивих правого плечового суглоба і її поклали на обстеження в інститут ім.Ситенка. Лікуючим лікарем був ОСОБА_14 . На 14.06.2005 року була призначена операція, а 13.06.2005 року вона прийшла в інститут провідати її і дізналася, що мати померла. Від медсестри ОСОБА_15 вона дізналася, що мати скаржилася на біль і так думає, що від болю вона сама встала. Про те, що буде проводитися маніпуляція, мати не говорила, лише попросила купити катетери. Раніше мати вживала алкоголь і травму плеча отримала, коли була напідпитку і впала в під`їзді будинку. Від позовних вимог до ОСОБА_8 потерпіла відмовилася.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що вона в інституті патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка працює перев`язочною медсестрою у відділенні невідкладної травматології та невідкладної хірургії. 13.06.2005 року десь у першій половині дня ОСОБА_8 , перебуваючи в перев`язочній, ставила хворій ОСОБА_9 підключичний катетер. Вона асистувала ОСОБА_8 , подавала їй матеріали. На катетері була біла пластмасова заглушка. Після чого ОСОБА_8 пішла, а вона залишилася, замочувала інструменти. Хвора ОСОБА_9 лежала на столі. Після, хвора попросила покликати лікаря, сказала, що її щось турбує. Вона пішла кликати лікаря і як тільки вийшла з приміщення, почула гуркіт. Хвора лежала на підлозі обличчям вниз. Після падіння у хворої все було на місці катетер з заглушкою. На гуркіт прибігла ОСОБА_8 і лікарі та стали надавати хворій медичну допомогу.

Суд критично розцінив вказані показань свідка ОСОБА_15 у зв`язку із наступним.

Свідок ОСОБА_15 на досудовому слідстві пояснила, що при проведенні катетеризації вона допомагала лікарю ОСОБА_8 . Після установки катетера ОСОБА_8 помила руки, зібрала інструмент і пішла. Вже після її уходу хвора стала скаржитися на болі під лопаткою. Вона прийняла рішення покликати лікарів. Вийшла з перев`язочної і, перебуваючи в коридорі, навпроти дверного отвору в перев`язну, почула гуркіт, падіння чогось важкого. Побачила, що в перев`язну вбігли лікарі ОСОБА_33 і ОСОБА_18 . Забігши за ними у перев`язувальній побачила, що ОСОБА_9 лежить на підлозі. (т.1, а.с.105-107).

В ході додаткового допиту (т.1, а.с.108-109) свідок ОСОБА_15 уточнила, що вирішивши покликати когось з лікарів, відійшла від перев`язочної на 5 метрів, а в показаннях даних в судовому засіданні 22.02.2007 року (т.2, а.с.19) свідок ОСОБА_15 стверджувала, що відійшла метрів на 20, почула гуркіт, зупинилася і приблизно 5-7 секунд нічого не могла збагнути.

В ході відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_8 (т.3, а.с.154-162) і ОСОБА_15 (т.3, а.с.140) було встановлено, що перев`язочна і ординаторська, в якій в той момент знаходилися лікарі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_33 , лікар-інтерн ОСОБА_34 , є суміжними кімнатами. Тому показання свідка ОСОБА_15 про те, що вона кудись пішла кликати лікарів, якщо вхідні двері в ординаторську знаходяться поруч зі входом в перев`язну, викликають сумнів.

Згідно з пояснювальною запискою ОСОБА_15 від 15.09.2005 року (т.2, а.с.4), свідок вказує, що в момент укладання стерильного матеріалу, почула за спиною рух хворої, обернувшись, вона побачила, що хвора намагається встати зі столу. Вона спробувала укласти її назад, але не встигла, хвора впала вниз обличчям на підлогу. Тут же увійшла лікар ОСОБА_8 , яка відразу приступили до реанімаційних заходів.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_11 (т.3, а.с.128-130, т.4, а.с.132, т.5, а.с.183-184, т.6 с/з від 05.06.2016 року), показав, що ОСОБА_15 в усній і письмовій формі, давала саме такі пояснення, а також, що лікар ОСОБА_8 дала їй вказівки про транспортування хворої ОСОБА_9 в палату.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він в інституті ім. проф. М.І. Ситенка працює лікарем - ортопедом. Десь в червні 2005 року у нього на лікуванні перебувала пацієнтка ОСОБА_9 з приводу застарілого переднього вивиху правої плечової кістки. Він готував ОСОБА_9 до операції. Перед операцією хворій необхідно було провести маніпуляцію, поставити підключичний катетер. На проведення такої маніпуляції вони подають заявку до виділення лікаря анестезіолога і завідувач відділення визначив ОСОБА_8 . У той день він перебував в ординаторській, куди прийшла ОСОБА_8 і повідомила, що з ОСОБА_9 все в порядку і почала працювати з документами. Через кілька хвилин вони в перев`язочній почули гуркіт. Зайшовши в перев`язочну, він побачив, що ОСОБА_9 лежала на підлозі обличчям вниз. Всі почали бігати метушитися. Хворій стали робити реанімаційні заходи і потім перемістили на 4-й поверх. Він не звернув увагу чи був на ОСОБА_9 встановлений катетер. У хворої були хронічні захворювання. Її родичі говорили, що у хворої були проблеми з алкоголем.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він працює лікарем ортопедом в інституті ім. проф. М.І. Ситенка. Точну дату не пам`ятає, в той день він разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_8 знаходився в ординаторській на 4-му поверсі, як з перев`язочній вони почули крик і коли туди прийшли, то побачили пацієнтку ОСОБА_9 , що лежала на підлозі обличчям вниз. Стали проводити з нею реанімаційні заходи.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні пояснив, що він працює в інституті ім. проф. М.І. Ситенка лікарем анестезіологом. Приблизно 7-8 років тому вся бригада анестезіологів була викликана в перев`язочну на 4-й поверх, де здійснювалися реанімаційні заходи щодо пацієнтки ОСОБА_9 , яка лежала на підлозі в перев`язочній і на обличчі у неї була кров. ОСОБА_9 переклали на каталку і перевезли в реанімацію поверхом вище, де проводили з нею реанімаційні дії. У хворої був встановлений підключичний катетер. Якого типу був катетер, не пам`ятає і хто з катетера знімав заглушку, не бачив. Йому була представлена для огляду заглушка (речовий доказ) з білої пластмаси з різьбленням, він пояснив що вона відноситься до комплекту периферичного катетера.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що він працює в інституті ім. проф. М.І. Ситенка лікарем анестезіологом. Подробиці вже не пам`ятає, але пам`ятає, що дізнавшись про те, що трапилося, на 4-й поверх практично спустилося все відділення анестезіології в перев`язочну, де на підлозі лежала пацієнтка і з нею проводилися реанімаційні заходи. У пацієнтки був встановлений катетер в області ключиці.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що він працює в інституті ім. проф. М.І. Ситенка лікарем анестезіологом. Десь в червні 2005 року його викликали в перев`язочну. Коли він туди прийшов, побачив, що на підлозі лежить пацієнтка, з якою проводилися реанімаційні заходи. На тілі у неї був встановлений підключичний катетер з заглушкою білого кольору. В його присутності заглушку не знімали. В ході реанімації він допомагав робити не прямий масаж серця. У транспортуванні пацієнтки він не брав участі.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що вона в 2005 році працювала медсестрою-анестезисткою в інституті ім. проф. М.І. Ситенка. Вона зайшла в перев`язочну на 4-му поверсі, де побачила пацієнтку, що лежала на підлозі без свідомості, і біля неї ОСОБА_8 , яка їй сказала, щоб вона з їх відділення принесла крапельниці, фізрозчин, шприци. Коли вона повернулася в перев`язну, то виконувала всі дії з надання медичної допомоги пацієнтці, а саме те, що їй говорили лікарі. Вона не звернула увагу, чи був закритий підключичний катетер.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні пояснила, що вона вже як 8 років в інституті патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка не працює. У 2005 році працювала медсестрою у відділенні реанімації на 5 поверсі. Після спливу багатьох років вона не пам`ятає про ті події, які відбувалися з хворою ОСОБА_9 . Однак, підтвердила оголошені судом її показання, дані в судовому засіданні 25.06.2007 року (т.2 а.с.43) і в судовому засіданні 07.10.2013 року (т.5 а.с.186), про те, що хтось із хірургів попросив її з мертвого тіла пацієнтки прибрати крапельницю, яка була підключена до підключичного катетера. Вона прибрала крапельницю, катетер закрила заглушкою, яку взяла з маніпуляційної. Якого кольору була заглушка не пам`ятає.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 251/1556 від 26.10.2005 року, причиною смерті ОСОБА_9 явилася гостра серцево-судинна недостатність, що розвинулася внаслідок повітряної (газової) емболії, зумовленої попаданням атмосферного повітря в кровоносне русло і, далі, в систему легеневої артерії і серця, що в даному випадку, за відсутності інших пошкоджень великих кровоносних судин, пов`язане з проведенням медичної маніпуляції - катетеризацією лівої підключичної вени. (т.1, а.с. 42-46).

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 101 від 23.05.2006 року, порушення цілісності системи «катетер + заглушка» зумовило розвиток газової емболії у ОСОБА_9 . Цей стан, таким чином, є ускладненням проведеної маніпуляції по установці венозного катетера. Надходження газу (повітря) в судинну систему людини в обсязі, достатньому для настання смерті, може відбутися протягом першої хвилини, однак не є умовою настання клінічної смерті через одну хвилину, так як цей процес може бути пов`язаний з подальшим порушенням (Декомпенсації) функції серцево-судинної системи. При розвитку шокового стану обсяг дихальних рухів і їх чистота можуть змінитися; також необхідно враховувати можливість зміни швидкості кровотоку, пов`язаного з можливим розвитком шокового стану, часткового розчинення повітря в крові і перерозподілу його в судинному руслі.

Таким чином, з моменту початку надходження повітря в кровоносну систему ОСОБА_9 до розвитку її клінічної смерті цілком міг пройти період часу, який обчислюється першими десятками хвилин. Обов`язком лікаря, який надавав першу медичну допомогу ОСОБА_9 з урахуванням можливого розвитку газової емболії, згідно з клінічними даними, була необхідність звернення уваги на стан герметичності заглушки венозного катетера. (т.1 а.с. 68-81).

Як вбачається з опису дослідної частини судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_9 катетер був встановлений саме в підключичну вену (акт судово-медичного дослідження трупа №1556 від 04.08.2005 р. (т.1 а.с.17-21).

Пунктом 3.9 висновку комісійної судово-медичної експертизи № 498 від 29.11.2005 року (т.1 а.с.60) підтверджується правильність вибору ОСОБА_8 методики проведення катетеризації лівої підключичної вени ОСОБА_9 і проведення маніпуляції по методу Сельдінгера з дотриманням стандартних технічних запобіжних заходів щодо профілактики повітряної емболії: укладання хворої, виконання команд лікаря «вдих», «видих», «не дихати» в потенційно небезпечні для виникнення повітряної емболії моменти маніпуляції, візуальний контроль герметизації системи катетер-заглушка.

Судово-медичними експертами було досліджено більш широке коло питань, щодо неналежного виконання ОСОБА_8 своїх професійних обов`язків, в тому числі і правильність проведення катетеризації лівої підключичної вени. Так, ОСОБА_8 , погодивши свої дії з лікуючим лікарем ОСОБА_14 , визначила показання, підготувала потерпілу до проведення маніпуляції, а потім правильно провела катетеризацію підключичної вени, яка була необхідною попередньою підготовкою хворої ОСОБА_9 для подальшого проведення планового оперативного втручання і не мало протипоказань; хвора була попереджена про доцільність проведення такої процедури; ОСОБА_8 правильно визначена методика катетеризації (за методом Сельдінгера- підключичним доступом); технічно правильно виконана внутрішньовенна катетеризація лівої підключичної вени, перевірена герметизація катетера, як шляхом візуального огляду заглушки, так і відсутності руху стовпчика рідини в катетері при диханні; здійснено належне медичне спостереження за станом хворої після проведення катетеризації; надано рекомендації хворій про її поведінку в найближчі 2 години (висновки судово-медичних експертиз № 264 КЕ / 2008, (т.3, а.с.61-67); № 498 (т.1, а.с.60).

Дані висновки експертиз констатують те, що час спостереження за хворим після проведення маніпуляції і зміни положення тіла не регламентовано стандартами якості лікування хворих, а визначається лікарем на підставі даних про стан пацієнта. Згідно зі свідченнями медсестри ОСОБА_15 після проведення маніпуляції хвора була в свідомості, колір шкірних покровів був не змінений, тобто не було даних про будь-яке погіршення її самопочуття, «хвора лежала на столі, чекаючи каталку для транспортування у відділення» (т.2, а.с.18,20).

Згідно з листом Інституту патології хребта та суглобів ім. проф. ОСОБА_37 від 21.03.2007 року про порядок транспортування пацієнта, регламентований внутрішніми правилами Інституту, транспортування з палати проводиться молодшим і середнім медперсоналом (т.2, а.с.89).

Старша медсестра анестезистка ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що транспортування з палати проводиться палатною і перев`язочною медсестрами (т.6, с/з від 11.02.2015 року).

Як вбачається з первинних письмових пояснень ОСОБА_15 від 15.09.2005 року, даних на ім`я голови відомчої комісії, вона 13.06.2005 року була присутня при маніпуляції постановки підключичного катетера лікарем-анестезіологом ОСОБА_8 . Після проведеної маніпуляції ОСОБА_9 продовжувала залишатися на операційному столі, чекаючи каталку для відправки в відділення. У момент укладання стерильного матеріалу вона почула за спиною рух хворої, обернулася і побачила, що хвора намагається встати зі столу. Вона спробувала її укласти назад, але не встигла, хвора впала вниз обличчям на підлогу. Тут же увійшла лікар ОСОБА_33 , яка відразу приступила до реанімаційних заходів. (т.2, а.с.4).

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_38 , даючи пояснення про висновки в п.14.21.22.23 експертизи № 264КЕ / 2008 (т.3 а.с. 62), пояснила, що ймовірно розгерметизація системи катетер-заглушка сталася в період між його установкою з подальшим оглядом хворої і маніфестацією клінічної симптоматики. Просто встановити причину розгерметизації неможливо, хоча теоретична можливість розгерметизації катетера при падінні хворої не виключається. Висновки зазначеної експертизи підтверджуються і іншими матеріалами: висновками обласної комісії охорони здоров`я ХОДА № 78 від 12.09.2005 року, показаннями фахівців проф. ОСОБА_12 і проф. ОСОБА_13 , експерта ОСОБА_10 .

Таким чином, експерти не змогли встановити точний час розгерметизації, але не виключають можливості такої розгерметизації при падінні ОСОБА_9 . Експертами відзначається, що на представлених речових доказах (катетері і заглушці) при падінні повинні б були залишитися сліди механічної дії на катетер або на заглушку від інших предметів.

В судовому засіданні ОСОБА_8 вказала, що канюля підключичного катетера не має різьблення, наданий для огляду катетер виготовлений в м.Курган (Росія). Заглушка з пластмаси білого кольору з внутрішнім різьбленням, яка була надіта на катетер, не тільки не входить в комплект даного виду підключичних катетерів, а відноситься до іншого виду катетерів від периферичного.

Допитаний в судовому засіданні 10.03.2016 експерт ОСОБА_39 підтвердив показання ОСОБА_8 , пояснив, що представлений йому в якості речового доказу центральний венозний катетер не комплектний: сам катетер виробництва м. Курган (Росія), діаметром 1.4, без різьблення на канюлі, а заглушка на ньому - біла пластмасова різьблена від периферичного катетера. Комплектною з даним підключичним катетером є гумова заглушка сірого кольору без різьблення. При проведенні експертизи заглушку ОСОБА_40 не показували.

Медсестра ОСОБА_36 в судовому засіданні 10.11.2014 пояснила, що після смерті ОСОБА_9 , вона на 5 поверсі інституту відключила крапельницю і закрила підключичний катетер білою пластмасовою заглушкою, яку взяла з банки зі спиртом в маніпуляційній ПІТ. Біля хворої заглушки не було (т. 2, а.с. 43, т.5, а.с.186).

Те, що представлена для огляду в судовому засіданні заглушка з білої пластмаси з різьбленням відноситься до комплекту периферичного катетера, а не до підключичного катетера виробництва АТ «Синтез» м. Курган, в судовому засіданні підтвердили експерт ОСОБА_11 , фахівець проф. ОСОБА_12 , свідок ОСОБА_41 .

Таким чином, при проведенні експертиз експерти досліджували лише надану їм пластмасову заглушку білого кольору від периферичного катетера з різьбленням, що не комплектна з підключичним катетером виробництва АТ «Синтез» м. Курган (Росія).

Ст. помічник прокурора ОСОБА_42 провів огляд місця події - приміщення палати інтенсивної терапії, розташованої на 5 поверсі інституту (т.1, а.с.7), але не проводив огляд маніпуляційної (перев`язочної) на 4-му поверсі інституту - місця, де хворій ОСОБА_9 встановлювали катетер, де вона впала, отримавши тілесні ушкодження - травму лицьового черепа, де почали проводити реанімаційні заходи з проведенням інфузій через підключичний катетер. Для проведення інфузій необхідно було зняти з катетера заглушку. Хто зняв заглушку і куди вона поділася, слідство не встановило.

Наведені докази, поряд з іншими, були досліджені і оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог КПК України 1960 року, в результаті суд дійшов висновку, що сукупність вищевказаних обставин і даних свідчать про відсутність доказів вини ОСОБА_8 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, в зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 327 КПК України в редакції 1960 року, вона підлягає виправданню.

Мотиви, з яких суд дійшов переконання про необхідність виправдання ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину ретельно, послідовно та переконливо викладені в оскаржуваному вироку. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками у зв`язку з їх законністю та обґрунтованістю.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, вибірковість в оцінці доказів та наявність беззаперечних доказів вини підсудної, зокрема висновку комісійної судово-медичної експертизи № 101 від 23.05.2006 року, апеляційний суд зазначає наступне.

При проведенні вищевказаної експертизи № 101 експерти не досліджували, чи мав місце у ОСОБА_9 шоковий стан, який міг обумовити більш тривалий термін між потраплянням атмосферного повітря у кровоносне русло до настання смерті хворої.

Разом з тим, згідно з висновками додаткової комплексної судово-медичної медико-криміналістичної експертизи № 264-КЕ / 2008 року - п.3.4.7.28.29.31.33 (т.3 а.с. 64), у ОСОБА_9 не було плевропульмонального шоку і обумовленої ним декомпенсації серцево-судинної системи.

Таким чином, районний суд обґрунтовано поставив під сумнів висновки комісійної судово-медичної експертизи № 101 від 23.05.2006 та визнав їх такими, що не доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_8 не заперечувала, що при проведенні маніпуляції, нею були зроблені чотири проколи лівої підключичної вени, однак обґрунтовано стверджувала, що ці дії не могли вплинути на життя і здоров`я потерпілої, тому що прокол вени небезпечний лише виникненням кровотечі з судини. Найближчою анатомічною структурою, куди б могла б вилитися кров (гемоторокс) є ліва плевральна порожнина, але там крові при розтині виявлено не було, а значить не було і кровотечі. (Акт судово-медичного дослідження № 1556 т.1, а.с.17).

Прокол вени, при якому була точково пошкоджена вісцеральна плевра і верхівка лівої легені, не супроводжувався небезпечним для життя пневмотораксом, в лівій плевральній порожнині виявлено поодинокі бульбашки повітря, тобто був малий, до 200 мл, ненапружений пневмоторакс (акт № 1556 т.1 а.с.17).

На відсутність значних наслідків для життя і здоров`я пацієнта в результаті додаткового проколу, вказував у своїх свідченнях і експерт ОСОБА_11 (т.5, а.с.183-184, т.6 с/з від 05.06.2016 року). Одноразове ушкодження точкового характеру вісцеральної плеври верхівкового сегмента лівої легені, проникаюче в тканину легені на глибину до 0,5 см (результат впливу пункційної голки), не могло стати причиною розвитку плевро-пульмонального шоку і умовою зниження центрального венозного тиску, оскільки для розвитку такого стану необхідне грубе подразнення елементів кореня легені; а при наявності пневмотораксу центрально-венозний тиск не знижується, а незначно підвищується.

Крім того, даючи показання в суді експерт ОСОБА_43 підтвердив, що макроморфологічних ознак у ОСОБА_9 шокового стану не було, що спростовує висновки п.10 експертизи № 101 про можливий розвиток шокового стану.

Згідно з даними: медичної літератури ( ОСОБА_44 «Патологічна фізіологія травми і шоку» Л., 1978 - С.30), висновку проф. ОСОБА_13 , висновків експертизи № 264КЕ / 2008, для розвитку плевропульмонального шоку (а саме про цей різновид шоку говорять при пошкодженні плеври і легкого) необхідне грубе пошкодження елементів кореня легені, причому неодноразове. Однак, у ОСОБА_9 було зафіксовано одиничне пошкодження верхівки легені від пункційної голки, проникаюче в тканину легені на глибину до 0,5см.

Висновки комісійної експертизи № 101 від 23.05.2006 року з питань: можливий час проникнення повітря, наявність напруженого пневмотораксу, настання смерті спростовуються іншими доказами по справі, а саме: висновками судово-медичних експертиз: № 251/1556 від 26.10.2005 року, комісійної експертизи № 498 від 29.11.2005 року, акту судово-медичного дослідження трупа № 1 556 від 04.08.2005 року, висновками обласної комісії охорони здоров`я ХОДА № 78 від 12.09.2005 року, показаннями і висновками фахівців проф. ОСОБА_12 і проф. ОСОБА_13 , показаннями свідка ОСОБА_45 , а в частині кількості проколів і показаннями експерта ОСОБА_46 .

Враховуючи суперечності між висновками зазначених судово-медичних експертиз, судом першої інстанції по справі була призначена комплексна комісійна судово-медична експертиза.

За результатами проведення такої експертизи № 264 КЕ / 2008 від 29.12.2008 року (т.3 а.с.2-67) надані наступні висновки: 1) встановити експертним шляхом, на підставі морфологічних характеристик, чи становили представлений катетер і заглушка комплект стандартного набору одного венозного катетера або його різних наборів, в тому числі, вироблених різними фірмами-виробниками, не представляється можливим (1.20) Однак, допитаний в якості експерта ОСОБА_39 (Входив до складу експертної комісії при проведенні експертизі № 264 / КЕ) вказав, що досліджений підключичний катетер - виробництва м.Курган АТ «Синтез», а представлена ??заглушка від периферичного катетера; 2) не можна виключити можливість розгерметизації будь-якої з вищевказаних систем «катетер-заглушка» в результаті щільного динамічного впливу тупого твердого предмета з областю встановлення венозного катетера і безпосередньо з самою системою. (14.21.22.23); 3) проведення катетеризації центральної вени і встановлення центрального венозного катетера слід вважати об`єктивно обгрунтованим. (25); 4) можна виключити наявність причинно-наслідкового зв`язку між газовою (повітряної) емболією і ускладненням катетеризації лівої підключичної вени ОСОБА_9 у вигляді поранення плеври і верхівки лівої легені. Ускладнення катетеризації лівої підключичної вени у вигляді поранення плеври і верхівки лівої легені також не могли стати причиною розвитку плевропульмонального шоку. (3.4.7.28.29.31.33); 5) зазначені вище ускладнення при проведенні ОСОБА_9 катетеризації лівої підключичної вени у вигляді пункцій ушкоджень (перфорацій) її стінки не могли стати причиною розвитку повітряної емболії і не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої. (6.34); 6) будь-яких об`єктивних даних, що дозволяють стверджувати, що потрапляння повітря в венозний русло ОСОБА_9 відбулося на етапі установки центрального венозного катетера або його негерметичність з моменту установки, немає; 7) будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що установка центрального венозного катетера ОСОБА_9 і його фіксація були виконані технічно невірно, також немає. (13.27.32).

Приймаючи до уваги вищевказані висновки експертів, районний суд зазначив, що не можна розцінювати порушення ОСОБА_8 положень протоколу № 1 п. «Д» додатка до Наказу МОЗ України від 28.12.2002 року № 507, як недбале і несумлінне ставлення до своїх професійних обов`язків, оскільки воно не знаходилося в причинному зв`язку з розвитком газової (повітряної) емболії, не спричинило і не могло спричинити за собою тяжкі наслідки.

Відповідно до ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Згідно п.п. 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «З питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок. За недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним, суд постановлює виправдувальний вирок.
Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра обвинуваченому не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Зазначене є однією з загальних засад кримінального провадження, є презумпцією невинуватості та як зазначалося вище, закріплено у ст. 62 Конституції України.
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мінеллі проти Швейцарії" від 25.03.1983 року № 49, у п. 30 Суд зазначає, що принцип презумпції невинуватості є одним з елементів справедливого судового процесу у кримінальних справах у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Частиною 1 ст. 64 КПК України в редакції 1960 року встановлено, що при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: 1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); 2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину.

Згідно зі ст. 67 вказаного кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами ст. 323 КПК України 1960 року, вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим. Суд обгрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні.

Частиною 4 ст. 327 даного кодексу встановлено, що у разі, коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину, суд постановляє виправдувальний вирок.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, вивчивши та перевіривши апеляційні доводи прокурора, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що кримінальна справа судом першої інстанції розглянута повно, всебічно та об`єктивно, наданим сторонами доказам дана належна правова оцінка та по справі постановлено законне й обґрунтоване рішення.
Участь ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину є недоведеною, а доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновки, що були покладені в основу виправдувального вироку.
Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, при апеляційному розгляді кримінальної справи не встановлено.
Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 377, 379 КПК України 1960 року, ст. 15 Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Головуючий

Судді