Справа №766/4075/20
н/п 1-кп/766/2061/20
УХВАЛА
про зміну запобіжного заходу
03 грудня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

під час розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 16.01.2020 року за №0000190, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, -

встановив:
На даний час триває судовий розгляд даного кримінального провадження.

До обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про зміну щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу на менш суворий, зокрема, на домашній арешт, обгрунтовуючи свою позицію даними про особу обвинуваченого, а також тим, що ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час відпали.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Прокурор вважав за необхідне відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, обгрунтовуючи свою позицію тяжкістю інкримінованих обвинуваченому злочинів.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За матеріалами справи ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, які за законом віднесені до тяжких та особливо тяжкого злочинів відповідно.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При цьому, за змістом ч.ч. 3, 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд вважає, що прокурор, заперечуючи проти заявленого захисником клопотання, на обґрунтування своєї позиції не надав суду достатніх та переконливих доказів на підтвердження того, що ризики, заявлені на час прийняття рішення про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання від вартою, на даний час не зменшилися та існують обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обставин на підтвердження того, що з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, прокурором також не доведено.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18.01.2020 року до ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді домшнього арешту.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 10.02.2020 року вказана ухвала за апеляцією прокурора була скасована, до ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з цієї ухвали, обгрунтовуючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, даних про його особу, а також з того, що на час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не були встановлені всі інтернет- ресурси, через які здійснювався збут психотропних речовин, відомості про які відомі лише обвинуваченому, місця перебування всіх психотропних речовин, не встановлені та не допитані всі свідки, а отже застосувавши до обвинуваченому запобіжний захід більш м`який, ніж тримання під вартою, останній матиме можливість змінити місце збереження психотропних речовин, знищити чи пошкодити їх, вплинути на свідків, які допитані в даному кримінальному провадженні з метою зміни ним показань.

Разом з цим, на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, всі слідчі дії, необхідність проведення яких була визначена органом досудового розсідування, завершені і з 10.03.2020 року воно перебуває на розгляді в суді, а отже ризики перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню в цій частині відпали.

Тому фактично на даний час підставою для продовження тримання ОСОБА_7 під вартою є тяжкість злочинів, які йому інкримінуються та обставини їх вчинення.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не можуть бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року у справі №1-23/2003 запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (статті 29, 62 Конституції України).

Крім того, при вирішенні клопотання захисника суд враховує положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справі «Шалімов проти України», у п. 51 якого зазначено, що згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для продовжуваного тримання під вартою, у справі «Летельє проти Франції», згідно п. 46 якого попереднє ув`язнення не може бути формою очікування обвинувального вироку.

Крім того, вирішуючи заявлене захисником клопотання, суд бере до уваги у сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Так, матеріали справи свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 має на території м. Херсона місце реєстрації та постійного проживання ( АДРЕСА_2 ), добре налагоджені соціальні зв`язки в місці його постійного проживання (проживає в сім`ї з батьками та братом, з якими перебуває в добрих відносинах), за матеріалами справи характеризується фактично позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не переюуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Також, вирішуючи клопотання захисника, суд бере до уваги твердження сторони захисту про належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки прокурором не надано доказів протилежного, у період з 18.01.2020 року (день обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту) до 10.02.2020 року (день прийняття рішення про взяття його під варту), яка полягала в беззаперечному дотриманні ним вимог слідчого щодо явки до нього, відсутності будь-яких спроб з його сторони вплинути у будь-який спосіб на хід розслідування, а також доказів продовження протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 2. ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на наведене та з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд дійшов висновку про можливість та достатність на даний час для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, заявлене захисником клопотаня задовольнити та змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт з покладенням на нього обов`язків відповідно до положень ст. 194 КПК України.

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176-178, 199, 369, 376 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу задовольнити.

Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту із використанням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 , по 29 січня 2021 року включно, заборонивши йому цілодобово залишати житло.

Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) не відлучатися з м. Херсона без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3)утримуватися від спілкування із свідками, допитаними під час досудового розслідування цього кримінального провадження та зазначеними у реєстрі матеріалів досудового розслідування;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

5)носити електронний засіб контролю.

Негайно доставити ОСОБА_7 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та звільнити його з - під варти.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» та органам поліції для виконання.

Ухвала може бути оскаржена у визначеному КПК України апеляційному порядку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3