Справа № 368/1233/20
Провадження № 1-в/368/129/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" грудня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника ВК ОСОБА_4
представника трудового колективу ОСОБА_5
захисника засудженого адвоката ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відео конференції заяву засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пироговичі Іванківського району Київської області, освіта професійно-технічна, громадянина України, проживаючого до засудження АДРЕСА_1 , про застосування ст. 82 КК України, В С Т А Н О В И В:
До Кагарлицького районного суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_7 із клопотанням та просить суд замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке а саме: виправними роботами.
Своє клопотання засуджений мотивував наступним.
Він, ОСОБА_7 , засуджений 17.10.2017 року Малинівським районним судом Житомирської області за ст. 286 ч. 3 КК України до семи років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки.

До строку покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.11.2014 р. по 15.05.2015 р., з 26.01.2017 р. по 20.06.2017 р. та з 21.06.2017 р. по 21.11.2017 р. відповідно до вимог ст. 75 КК України.
За період відбування покарання за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку 11 разів заохочувався від керівництва установи, дисциплінарних стягнень не мав та не має.
Згідно вироку Малинівського районного суду Житомирської області від 17.10.2017 р. не має ні матеріальних, ні моральних збитків на користь потерпілих. Він повністю визнає свою провину у скоєні злочину та щиро розкаюється.
Станом на 09.08.2017 р. ним відбуто 1/3 частину порання, а тому є всі підстави застосувати до нього ст. 82 КК України.
Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання засудженого, думку представника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», який підтримав клопотання засудженого, представника трудового колективу, засудженого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_6 , який просив застосувати до нього ст. 82 КК України та заміни на більш м`яке покарання у виді виправних робіт, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання засудженого підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Суду під час розгляду зазначених клопотань слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно корисної праці.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 17.10.2017 року вироком Малинського районного суду Житомирської області засуджено за ст. 286 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання перебування під вартою в періоди з 18.11.2014 року до 15.05.2015 року, з 26.01.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 18.11.2019 року Кагарлицьким районним судом зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 21.11.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності з ч. 5 ст. 72 КК України та положень Закону № 838-УІІ «Про внесення змін до КК України щодо у досконалості порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання».
Засуджений ОСОБА_7 з 26.01.2017 року утримувався у державній установі «Житомирській УВП (№ 8)», де за час перебування характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці в УВП не залучався.
17 січня 2018 року засуджений ОСОБА_7 прибув до Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)».
Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що за час відбування покарання в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» засуджений ОСОБА_7 має одинадцять заохочень, а саме: 22.03.2018 р., 21.06.2018 р., 04.10.2018 р., 10.01.2019 р., 04.04.2019 р., 01.07.2019 р., 03.10.2019 р., 09.01.2020 р., 02.04.2020 р., 01.07.2020 р. та 08.10.2020 р. за сумлінну поведінку і добросовісне ставлення до праці на МТФ.
Згідно довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення від 23.11.2020 р. у засудженого відсутні дисциплінарні стягнення. При вивченні особової справи засудженого ОСОБА_7 також відсутні будь які стягнення дисциплінарного характери, навіть і попереджувальні як бесіда.
Як встановлено із змісту характеристики від 23.11.2020 року по прибуттю до установи засуджений був працевлаштований на дільницю майстерні по розпилові деревини, до роботи відноситься добре, поставлені виробничі завдання виконує, що і підтверджується матеріалами особової справи, в якій міститься заява засудженого щодо надання йому роботи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Станом на 09.01.2018 р. ОСОБА_7 відбув вже 1/3 строку призначеного вироком суду за тяжкий злочин з необережності.
За змістом ст. 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є:
?відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті;
?наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 82 КК України суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:
- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
- участь у суспільно-корисній праці;
- участь у виховних заходах;
- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання.
Згідно з висновком адміністрації колонії, ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені обставини в їх сукупності, із врахуванням особи засудженого ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі довів, що став на шлях виправлення.
Суд враховує, що задоволення судом подання колонії та клопотання засудженого про застосування щодо нього вимог ст. 82 КК України має на меті не остаточно звільнити засудженого від відбування покарання, а передбачає продовження відбування ним більш м`якого виду покарання, продовження процесу виправлення та подальшу можливість доведення свого виправлення.
Що стосується відшкодувань потерпілим, то слід зазначити наступне. Згідно вироку Малинського районного суду Житомирської області від 17.10.2017 р. вбачається, що ОСОБА_7 відшкодував потерпілим матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, про що зазначено у вироку.
За таких обставин, засуджений ОСОБА_7 заслуговує заміни йому невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.
Належними та допустимими доказами підтверджується, що в разі звільнення ОСОБА_7 має намір працевлаштуватися на посаду вантажника до ФОП « ОСОБА_5 ».
Засуджений став на шлях виправлення, а тому заслуговує на заміну не відбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме: на виправні роботи, тому суд вважає, що клопотання засудженого підлягають до задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а саме, на виправні роботи, - задовольнити.
Засудженому ОСОБА_7 за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 17.10.2017 р. не відбуту частину строку основного покарання у виді позбавлення волі 1 (один) рік 113 днів замінити на 1 (один) рік 113 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 10 % заробітку щомісячно в дохід держави.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1