ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3338/20 Справа № 190/973/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що ОСОБА_7 характеризується добре, працевлаштований робітником швейної дільниці, до роботи ставиться добре, дотримується норм які визначають умови відбування покарання, має 2 подяки (за сумлінну поведінку та ставлення до праці), проте 07.02.2019 адміністративною комісією засудженому відмовлено у переведені до дільниці соціальної реабілітації як такому, що не стає на шлях виправлення. За цих обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, засуджений посилається на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що він працевлаштований, має 2 заохочення, є інвалідом 3 групи, виконує норми виробництва, не порушує режиму утримання. Посилання суду на відмову адміністративної комісії у переведені до дільниці соціальної реабілітації засуджений вважає безпідставним, оскільки він прибув до виправної колонії лише 16 січня 2020 року, а відмова обґрунтована нетривалим перебуванням в установі та наявністю інвалідності.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі, призначене йому з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року.
Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики засуджений ОСОБА_7 станом на 03.08.2020 року відбув 3/4 частини строку покарання. За час відбування покарання у П`ятихатській виправній колонії № 122, а саме з 16.01.2019р., ОСОБА_7 характеризується добре, з серпня 2019р. працевлаштований робітником швейної дільниці, до роботи ставиться добре, дотримується норм які визначають умови відбування покарання, 28.12.2019р. та 03.07.2020р. останньому оголошено подяку за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Таким чином, матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що засуджений прагне до виправлення своєї поведінки, про що свідчить наявність в нього заохочень та позитивної характеристики.
На переконання апеляційного суду, зазначеним обставинам у сукупності суд першої інстанції належної оцінки не дав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
В контексті вимог ст. 6 КВК України сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженої особи, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що вбачається у поведінці засудженого.
З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. При цьому, враховуючи строк покарання, який останній вже відбув, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.
Твердження суду про те, що 07.02.2019 адміністративною комісією засудженому відмовлено у переведені до дільниці соціальної реабілітації як такому, що не стає на шлях виправлення, є безпідставними, оскільки ці обставини хоча і мають бути враховані судом, проте не є вирішальними при вирішенні питання наявності підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
З огляду на викладене, доводи засудженого ОСОБА_7 про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 10 днів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4