Справа № 277/871/20
У Х В А Л А

іменем України

"06" жовтня 2020 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі с/з ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
особи, стосовно якої передбачається
застосування примусових заходів
медичного характеру ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине клопотання прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000171 від 02.07.2020 року, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, жителя АДРЕСА_1 , гр. України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда ІІ групи, раніше судимого 04.06.2020 року Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 263, ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.

діяння якого підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2020 року близько 10 години 30 хвилин ОСОБА_5 , під час спільного вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у домоволодінні останнього, що розташоване в АДРЕСА_2 , достовірно знаючи місце зберігання грошей, переконавшись, що господар та інші особи не спостерігають за його діями, сидячи за столом, рукою відчинив шухляду столу та таємно викрав грошові кошти в сумі 1000 грн., спричинивши ОСОБА_7 матеріальні збитки на вказану суму.

26.06.2020 року близько 14 години 40 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на літній терасі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в АДРЕСА_3 та належить ПП ОСОБА_9 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб та власника магазину, які могли б перешкодити вчиненню кримінального правопорушення, знаходячись на літній терасі магазину «Багата хата» підійшов до одного із столиків, де виявив та таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Samsung» моделі «Galaxy A-30» відтінку білого кольору вартістю 2525 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 грн., чохлом-бампером для мобільного телефону, вартістю 53 грн. 33 коп., а всього на загальну суму 2588 грн. 33 коп., причинивши ОСОБА_8 на вказану суму матеріальні збитки, а також мобільний телефон ОСОБА_9 марки «Samsung» моделі «Galaxy A-30» відтінку чорного кольору вартістю 1683 грн. 33 коп. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 грн., а всього на загальну суму 1693 грн. 33 коп., причинивши ОСОБА_9 на вказану суму матеріальні збитки.

Суспільно небезпечні діяння вчинені ОСОБА_5 підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна; та ч.2 ст.185 КК України, оскільки вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що кваліфікація кримінальних правопорушень за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, вчинених ОСОБА_5 , стороною захисту не оспорюється. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи є підстави для застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні посилаючись на положення ст.63 Конституції України відмовилася давати показання.

У судовому засіданні ОСОБА_5 суду зазначив, що можливо 26.06.2020 року він перебуваючи в гостях у ОСОБА_7 викрав кошти в сумі 1000 грн., які були однією купюрою, а після цього в цей же день на столику перед входом у магазин викрав два мобільні телефони. Погоджується із застосуванням примусових заходів медичного характеру.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 26 червня 2020 року біля 10 години 30 хвилин до нього прийшли в гості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Він разом із ними та ОСОБА_12 вживали спиртні напої, танцювали. Під час перебування в будинку він поклав гроші в сумі 1000 грн. до коробочки і ОСОБА_13 бачив це. Коли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пішли від нього, він виявив крадіжку грошей в сумі 1000 грн., про що повідомив у поліцію. Із працівниками поліції десь через 30 хвилин прибули по місцю проживання ОСОБА_13 , де виявили випивку, продукти харчування та кошти які залишилися. Матеріальну шкоду йому відшкодовано і він до ОСОБА_13 претензій матеріального характеру не має.

Потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що 26 червня 2020 року біля 13-14 години вона допомагала ОСОБА_9 в магазині з уборкою, а саме з тильної сторони. Після закінчення роботи виявила відсутність свого та ОСОБА_9 телефонів, які залишили на столику перед входом у магазин. ОСОБА_9 сказав, що крадіжку міг вчинити ОСОБА_13 і поїхав до нього, де вже були працівники поліції. Телефон їй повернуто і вона претензій матеріального характеру до ОСОБА_13 не має.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що 26 червня 2020 року виявив крадіжку свого та ОСОБА_8 телефонів, які були на столику перед входом у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Перед цим до нього в магазин прийшла ОСОБА_6 , а ОСОБА_13 знаходився біля столу, де лежали телефони. ОСОБА_6 придбала спиртне, продукти харчування і розраховувалася купюрою 1000 грн. Після їх уходу виявив крадіжку хвилин через 15 і зрозумів, що ОСОБА_5 міг вчинити крадіжку. Після цього він прибув по місцю проживання ОСОБА_5 , де вже перебували працівники поліції і він при них зателефонував на свій номер та в пакеті ОСОБА_5 виявили мобільні телефони. До ОСОБА_5 претензій матеріального характеру не має, оскільки телефон йому повернуто.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду пояснила, що 26.06.2020 року по місцю проживання ОСОБА_7 , із яким проживає, прийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із якими вживали спиртні напої, танцювали. Коли вони пішли із будинку ОСОБА_7 виявив крадіжку 1000 грн. і зрозуміли, що крадіжку вчинив ОСОБА_5 , який бачив куди клав потерпілий гроші.

Крім цього, вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, підтверджується наступними доказами.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.06.2020 року ОСОБА_7 повідомляє, що невідома особа викрала гроші в сумі 1000 грн.

(а. с. 21)

Під час огляду місця події від 26.06.2020 року ОСОБА_6 добровільно видала кошти в сумі 455 грн., які отримала від ОСОБА_5

(а. с. 23-27)

Згідно протоколів прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_9 , ОСОБА_8 повідомляють, що 26.06.2020 року біля 15 години невідома особа викрала мобільний телефон «Samsung A-30» належний кожному.

(а. с. 37-38)

В ході огляду місця події 26.06.2020 року ОСОБА_5 добровільно видав два мобільні телефони «Samsung» моделі A-30, силіконового чохла, сім-картку оператора «Київстар».

(а. с. 39-46)

За висновком судово-товарознавчої експертизи №12/1-696 від 27.07.2020 року ринкова вартість мобільних телефонів станом на 26.06.2020 року торговельної марки «Samsung Galaxy A30» відтінку білого кольору становить 2525 грн., відтінку чорного кольору 1683,33 грн., чохла-бампера для мобільного телефона могла становити 53,33 грн.

(а. с. 54-64)

Довідкою стверджується, що вартість сім-карти мобільного оператора «Київстар» б/в станом на 26.06.2020 року становить 10 грн.

(а. с. 66)

Розписками стверджується, що ОСОБА_7 відшкодовано кошти в сумі 1000 грн.; ОСОБА_8 повернуто мобільний телефон марки «Samsung A30» білого кольору, сім-карту оператора «Київстар»; ОСОБА_9 повернуто мобільний телефон марки «Samsung A30» чорного відтінку, сім-карту оператора «Київстар», чохол-бампер до мобільного телефона.

(а. с. 68-71)

Таким чином, суд вважає доведеними факти вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №222-2020 від 18.08.2020 року ОСОБА_5 в період вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді помірно вираженої деменції з помірно вираженими характерологічними змінами особистості внаслідок після травматичної епілепсії, з рідкими судомними нападами. Ступінь змін зі сторони психіки у ОСОБА_5 на той період була настільки виражена, що позбавляла його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
На даний час ОСОБА_5 потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

(а. с. 81-84)

Виходячи із положень ст. 19 КК України неосудна особа позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.
Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення; вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою; наявність у цієї особи розладу психічної діяльності на час вчинення суспільно небезпечного діяння; поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння і після нього; небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб.
Проаналізувавши надані сторонами судового провадження докази, суд приходить до висновку, що противоправні суспільно небезпечні діяння ОСОБА_5 вчинив в стані неосудності, на даний час потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а тому він підпадає під дію ч. 2 ст.19 КК України.
Згідно п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб , які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У відповідності до ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру, такий як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Згідно ч.2 ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005 року, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Дослідивши та проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки мало місце вчинення суспільно небезпечних діянь, які вчинив ОСОБА_5 , і дані суспільно небезпечні діяння підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна та таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, будучи в неосудному стані, хворіючи на психічну хворобу, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №222-2020 від 18.08.2020 року. На даний час ОСОБА_5 потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.19 КК України така особа не підлягає кримінальній відповідальності і зважаючи на характер та тяжкість вчинених суспільно небезпечних діянь, враховуючи ступінь небезпечності психічно хворого для інших осіб, приймаючи до уваги висновок судово-медичної експертизи, суд приходить до висновку про доцільність застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Цивільний позов по справі не заявлений.
По справі є процесуальні витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 980,70 грн., які підлягають стягненню із законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 у прибуток держави.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 395, 512-513 КПК України.

УХВАЛИВ:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, примусові заходи медичного характеру, передбачені ст.94 КК України у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання ухвалою законної сили не обирати.

Процесуальні витрати в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 70 коп., пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи стягнути із законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 у прибуток держави.

Речові докази: грошові кошти в сумі 455 (чотириста п`ятдесят п`ять) грн.., передані під розписку ОСОБА_7 повернути останньому; мобільний телефон марки «Samsung A30» білого кольору, сім-карту оператора «Київстар», передані під розписку ОСОБА_8 повернути їй; мобільний телефон марки «Samsung A30» чорного відтінку, сім-карту оператора «Київстар», чохол-бампер до мобільного телефону, передані під розписку ОСОБА_9 повернути йому.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається через Ємільчинський районний суд Житомирської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1