Справа № 462/7657/20
провадження 1-кс/462/164/21
У Х В А Л А

29 січня 2021 року м. Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Старший Залізничного ВП ГУНП у Львівській області звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджено з прокурором, в якому просить накласти арешт на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному проваджені № 0001856 від 09.12.2020 року, а саме: нежитлову будівлю (каплицю) позначену на плані під літ. «Б-1», загальною площею 131,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 , заборонивши власнику та будь-яким іншим особам розпоряджатись та відчужувати вказану каплицю, зокрема, заборонити державним реєстраторам органів державної реєстрації, посадовим особам Міністерства Юстиції України, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на вказане майно. Свої вимоги мотивує тим, що Залізничним ВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001856, внесеного 09.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст. 190 КК України по факту звернення керівника Релігійної організації «Релігійна громада Львівської Єпархії Української Православної церкви парафії Святого Духа у Залізничному районі міста Львова» ОСОБА_5 із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Предметом кримінального правопорушення є нежитлова будівля (каплицю), позначену на плані під літ. «Б-1», загальною площею 131,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 26 січня 2021 року постановою слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 нерухоме майно, нежитлову будівлю (каплицю) позначену на плані під літ. «Б-1»/, загальною площею 131,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :06:017:0058, площею 0,2855 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. В зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.

Слідчий Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна ОСОБА_4 , оскільки, беручи до уваги, що предметом злочинних посягання є вказане майно, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши доводи слідчого, яка підтримала клопотання, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що Залізничним ВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001856, внесеного 09.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст. 190 КК України по факту звернення керівника Релігійної організації «Релігійна громада Львівської Єпархії Української Православної церкви парафії Святого Духа у Залізничному районі міста Львова» ОСОБА_5 із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.

Під час проведення досудового розслідування слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 була допитана у якості свідка керівник Релігійної організації «Релігійна громада Львівської єпархії Української православної церкви ( Православної церкви України) парафії святого Духа у Залізничному районі м. Львова» ОСОБА_5 , яка показала, що отець ОСОБА_6 заволодів майном їх релігійної організації нежитловою будівлею (каплицею), що на плані позначена під літ. Б-1, загальною площею 131,1 кв.м. та земельною ділянкою площею 2855,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 шляхом обману чи зловживання довірою.

11 січня 2021 постановою слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 . Релігійну організацію «Релігійна громада Львівської єпархії Української православної церкви ( Православної церкви України) парафії святого Духа у Залізничному районі м. Львова» визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0001856.

У матеріалах клопотання міститься договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 13 вересня 2009 року, укладений між Релігійною громадою Автокефальної Православної церкви Святого Духа та отцем ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , зареєстровано в реєстрі за № 5784. З вказаного договору вбачається, що Релігійна громада Автокефальної Православної церкви Святого Духа продала за 100000 грн. настоятелю церкви ОСОБА_6 нежитлову будівля (каплицю), позначену на плані під літ. Б-1, загальною площею 131,1 кв.м.

Під час проведення санкціонованого слідчим суддею тимчасового доступу до речей та документів у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , слідчим ОСОБА_3 було вилучено копію договору купівлі-продажу, та копій документів, які стали підставою для його оформлення, зокрема копію протоколу загальних зборів релігійної громади Церкви «Святого Духа» № 10 від 10 травня 2009 року, в якому зазначається, що релігійна громада підтримала рішення церковного комітету про продаж каплиці.

Під час проведення досудового розслідування слідчим ОСОБА_3 були допитані особи, які вказані у вищевказаному протоколі № 10 від 10 травня 2009 року, які дали покази про те, що збори на яких би обговорювалося питання продажу каплиці не проводились, а вказаний протокол загальних зборів ними не підписувався.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, нежитлова будівля, каплиця, позначена на плані під літ. «Б-1», загальною площею 131,1 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :06:017:0058, площею 0,2855 га, належить на праві власності ОСОБА_4 .

Тобто, у подальшому настоятель церкви ОСОБА_6 відчужив каплицю своєму близькому родичу - доньці ОСОБА_4 , яка не входить до складу духовенства церкви.

26 січня 2021 року постановою слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 нерухоме майно, нежитлову будівлю/каплицю позначену на плані під літ. «Б-1»/, загальною площею 131,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :06:017:0058, площею 0,2855 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001856.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою запобігання подальшого відчуження майна, що може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а не накладення арешту на вказане майно створює реальну загрозу заподіяння майнової шкоди потерпілій стороні у вказаному проваджені - Релігійній організації «Релігійна громада Львівської Єпархії Української Православної церкви парафії Святого Духа у Залізничному районі міста Львова».

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права ОСОБА_4 на відчуження каплиці. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги. На думку слідчого судді, арешт каплиці не матиме негативних наслідків для третіх осіб, оскільки ОСОБА_4 є одноосібною власником вказаного об`єкту, а арешт майна ніяким чином не забороняє будь-якій особі користуватися каплицею, зокрема, і для проведення богослужінь.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному проваджені № 0001856 від 09.12.2020 року, а саме: нежитлову будівлю (каплицю), позначену на плані під літ. «Б-1», загальною площею 131,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 , заборонивши власнику та будь-яким іншим особам розпоряджатись та відчужувати вказану каплицю, зокрема, заборонити державним реєстраторам органів державної реєстрації, посадовим особам Міністерства Юстиції України, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на вказане майно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.