Справа № 548/1842/19
Провадження №1-кп/548/43/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження № 0000264 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кухарі, Іванківського району Київської області, українця, гр. України, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, неповнолітніх дітей немаючого, не інваліда, не судимого, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 14.06.2019 року близько 15 години, перебуваючи поблизу господарства потерпілого ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин з цим потерпілим, умисно, лівою рукою зжатою в кулак, наніс один удар в область живота потерпілого ОСОБА_4 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді гематоми з садном по передній поверхні живота зліва у верхній третині.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку не визнав, пояснив, що він дійсно 14.06.2019 року, в післяобідній час, разом із своїм товаришем свідком ОСОБА_8 на його маловантажному автомобілі приїхали до місця фактичного проживання в АДРЕСА_1 , де зустріли потерпілого ОСОБА_4 . Останній підійшов до автомобіля зі сторони пасажира, відчинив двері, поздоровкався зі свідком ОСОБА_8 , після чого став нецензурно виражатися на адресу обвинуваченого. Будучи ображеним словами потерпілого, він вийшов із автомобіля і між ним та потерпілим сталася словесна сварка, в ході якої потерпілий його штовхнув, а він у відповідь штовхнув потерпілого в груди потім долонею лівої руки в живіт. Після чого потерпілий повернувся, і пішов додому, демонструючи йому руками непристойні жести. Винним себе не визнає, так як потерпілому удар кулаком в живіт не наносив. Вважав, що потерпілий та родина потерпілого його оговорює. Просив суд його виправдати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, його винність у вчиненні вказаного кримінального проступку повністю доведена зібраною та перевіреною в судовому засіданні сукупністю доказів.

-письмовою заявою потерпілого ОСОБА_4 від 18.06.2019 року, в якій останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , як такого, що 14.06.2019 року близько 15 год спричинив йому тілесні ушкодження;

-показаннями в суді потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_5 є власником будинку, що знаходиться поруч із його будинком. 14.06.2019 року близько 14:30 15:00 год., коли він знаходився поблизу власного будинку в АДРЕСА_1 , то побачив як під`їхав на автомобілі обвинувачений ОСОБА_5 разом із свідком ОСОБА_8 . Підійшовши до цього автомобіля, він відчинив двері зі сторони пасажира, привітався із водієм, але не привітався із обвинуваченим. Коли відходив від автомобіля, то почув, що за ним хтось іде, коли повернувся, то побачив обвинуваченого, який без попередження кулаком лівої руки сильно вдарив його у живіт. Відчувши сильний біль, він пішов додому, де все розповів дружині. Вважає, що обвинувачений наносив йому удар, тримаючи в руках ключі від господарства;

-показаннями в суді свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 14.06.2019 року він привіз свою доньку на масаж до доньки потерпілого ОСОБА_4 в с. Шкилі Хорольського району. Близько 15 години, він побачив, що до двору потерпілого на автомобілі свідка ОСОБА_8 приїхав його сусід обвинувачений ОСОБА_5 . Чув, що коли потерпілий підійшов до автомобіля, де сидів обвинувачений, між останніми була словесна сварка. Потім бачив, як обвинувачений ОСОБА_5 , підійшовши до потерпілого наніс йому урар лівою рукою в живіт, від чого останній тримаючись за живіт пішов додому;

-показаннями в суді свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що 14.06.2019 року в післяобідній час був свідком словесної сварки потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , бачив, що останні штовхали один одного;

-висновком судово-медичної експертизи № 98 від 21.06.2019 року, згідно якої у ОСОБА_4 встановлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми з садном попередній поверхні живота зліва в верхній третині, які утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) з достатньою силою, можливо від удару кулаком в якому був зажатий тупий предмет, ногою у взутті сторонньої людини або іншим предметом з подібними характеристиками, ушкодження утворилися можливо в указаний в ухвалі строк 14.06.2019 року, при цьому в ділянку живота були спричинено не менше 1 травматичного діяння і по ступеню тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

-даними протоколу проведення слідчого експертименту за участю свідка ОСОБА_9 та фототаблицею до нього від 25.07.2019 року, в якому зафіксовано порядок дій обвинуваченого ОСОБА_5 під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 ;

-даними протоколу проведення слідчого експертименту за участю потерпілого ОСОБА_4 та фототаблицею до нього від 26.07.2019 року, в якому зафіксовано порядок дій обвинуваченого ОСОБА_5 під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 ;

-висновком судово-медичної експертизи № 141 від 27.08.2019 року, згідно якої як покази птерпілого ОСОБА_4 , так і свідка ОСОБА_9 під час проведення з ними слідчих експериментів в цілому не протирічать даним судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_4 в частині давності, характеру та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень;

-іншими письмовими документами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності.

Проаналізувавши та оцінивши вказану сукупність доказів, суд приходить до твердого переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження показання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не бив потерпілого ОСОБА_4 , так як ці його показання повністю спростовуються як показаннями в суді самого потерпілого, так і свідка ОСОБА_9 , з яких вбачається, що ОСОБА_10 наніс кулаком лівої руки удар в живіт потерпілого. Зазначенийсвідок та потерпілий не вказали на присутність сторонніх осіб, які могли б спричинити потерпілому виявлені в нього тілесні ушкодження, також про це не вказував у своїх показаннях і сам обвинувачений.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що тілесні ушкодження потерпілому могли бути нанесені пізніше і кимось іншим, не підтверджені ніякими доказами, носять характер припущення, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Суд констатує, що допитані в судовому засіданні свідки, зокрема дружина потерпілого свідок ОСОБА_11 повідомила суду, що відразу ж після бійки потерпілий показував їй наявне у нього тілесне ушкодження, а саме почервоніння та крововилив в лівій частині живота, крім того цей свідок зазначила, що зі слів чоловіка, його побив ОСОБА_5 .

З проведеного під час досудового слідства слідчого експертименту за участю потерпілого та свідка ОСОБА_9 вбачається, що як потерпілий, так і свідок вказували на одинакове розташування обвинуваченого по відношенню до потерпілого, вказували на одинаковий механізм нанесення обвинуваченим удару в живіт потерпілого, одинаково описували події, які мали місце після бійки.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_12 в тій частині, що вона 16.06.2019 року біля двору потерпілого бачила потерпілого ОСОБА_4 , при цьому у нього був відсутній синець на животі.

Так в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , даючи пояснення з цього питання, вказала, що бачила потерпілого через 2 дні після бійки, при цьому вона не знала, що подія побиття мала місце 14.06.2019 року. Свідок в судовому засіданні вказувала, що про факт сварки та бійки між потерпілим та обвинуваченим вона дізналася від мешканців села Мусіївка Хорольського району не в день бійки, а значно пізніше. При цьому цей свідок не змогла в суді пояснити, в що саме був взутий та одягнений потерпілий, на якого кольору велосипеді їхав. Свідок в судовому засіданні не змогла пояснити, чому вона звернула увагу саме на живіт потерпілого, а не на інші частини тіла, не знаючи на той час, що відбулася бійка між потерпілим та обвинуваченим, і що удар був нанесений саме в цю частину тіла.

Дані цим свідком показання в судовому засіданні категорично заперечуються потерпілим. Останній пояснив, що не спілкується зі свідком і не вітається, це також підтвердила в суді і свідок ОСОБА_13 . Вибірковий характер показань цього свідка, коли вона пам`ятає одні деталі, а інші не пам`ятає, на переконання суду, свідчать про їх надуманий характер в частині дати події, про яку розповіла свідок.

В цій частині показання свідка ОСОБА_12 суд розцінює як такі, що не відповідають дійсності, так як потерпілого цей свідок могла бачити або до подій інкримінованих обвинуваченому або ж значно пізніше цих подій, а вказівку в судовому засіданні про те, що потерпілого вона бачила саме 16.06.20219 року, суд розцінює як намагання сприяти обвинуваченому ОСОБА_5 , як своєму хорошому товаришу, уникнути кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_5 фактично повністю повторив показання потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 в частині місця, часу та динаміки розвитку сварки, приховавши лише сам факт нанесення удару кулаком в живіт потерпілого, при цьому вказавши, що він не бив його в живіт, а штовхнув долонею лівої руки.

Суд розцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 як такі, що надані з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Надаючи перевагу показанням потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 перед показаннями обвинуваченого та свідка ОСОБА_8 , суд враховує, що показання потерпілого та свідка ОСОБА_9 в частині часу, місця, динаміки розвитку конфлікту, механізму та локалізації нанесення тілесного ушкодження повністю узгоджуються між собою, вони є стабільними в цій частині як під час досудового розслідування так і в суді, не протирічать висновкам судово-медичних експертиз.

При цьому показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_8 в частині фізичного контактування потерпілого та обвинуваченого містять протиріччя. Так, свідок ОСОБА_8 пояснював, що потерпілий штовхав обвинуваченого в груди і обвинувачений штовхав потерпілого в груди. При цьому сам обвинувачений пояснив, що потерпілий штовхнув його в груди, потім те ж саме по відношенню до потерпілого зробив обвинувачений, після чого обвинувачений ще додатково штовхнув потерпілого долонею лівої руки в живіт.

Вказані свідчення свідка ОСОБА_8 на переконання суду є не щирими, і надані цим свідком з метою сприяння обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності.

Даючи таку оцінку свідченням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , суд враховує, те що ці свідки підтримують дружні відносити із обвинуваченим, а свідок ОСОБА_12 є, крім того, залежною від обвинуваченого, так як працює в нього по найму, при цьому має неприязні відносини з потерпілим.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 125 ч. 2 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, є вірною, так як обвинувачений ОСОБА_5 14.06.2019 року близько 15 години, поблизу господарства в АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, умисно, лівою рукою зжатою в кулак, наніс один удар в область живота потерпілого ОСОБА_4 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді гематоми з садном по передній поверхні живота зліва у верхній третині.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його перше притягнення до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику, похилий вік обвинуваченого, його стан здоров`я, перебування на його утриманні дружини, яка є інвалідом.

Згідно п. 4 Постанови ПВСУ від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Тому суд обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, враховує вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Призначаючи вид покарання, суд враховує обставини вчинення злочину, те що злочин вчинено на ґрунті тривалих неприязних відносин з потерпілим, дані про особу обвинуваченого, який є непрацездатним за віком, враховуючи майновий стан потерпілого, суд вважає, що його виправлення можливе при призначенні обвинуваченому покарання у виді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 75 (семидесяти п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1275 гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового розгляду, що не були присутні при проголошення вироку, копію вироку направити не пізніше 14.08.2020 року.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд.

Головуючий: