Провадження № 1-кс/932/6789/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :
власник майна ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про скасування арешту майна, а саме арешту на автомобіль марки «БМВ», моделі «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, кузов номер НОМЕР_2 , який накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2020 року у справі №932/13292/20.

В обгрунтування клопотання зазначає, що вказаною ухвалою накладено арешт на зазначений автомобіль, який є її власністю, однак вона не має жодного відношення до кримінального провадження, а вказаний автомобіль не має ознак речового доказу, передбачених ст. 98 КПК України, а тому накладений арешт є необґрунтованим.

В судовому засіданні представник власника майна вимоги клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні його доводам, просить таке задовольнити. Вказує, що 28.11.2020 року у м. Дніпро мало місце ймовірне кримінальне правопорушення, пов`язане із нанесенням тілесних ушкоджень, підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомлено ОСОБА_6 ОСОБА_7 має в кримінальному провадженні статус потерпілого та доводиться сином власнику майна. Зазначає, що на момент вчинення кримінального правопорушення, автомобіль був відсутній на місці події, ним в подальшому лише доставили потерпілого до лікарні, дійсно в автомобілі були виявлені та вилучені сліди крові.

Слідчий в судовому засіданні щодо вимог клопотання заперечив, вказує, що арешт накладено правомірно та обґрунтовано. Зазначає, що автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки в такому виявлено та вилучено змиви крові, сліди пальців рук. Водночас, слідчий не зміг пояснити, який саме стосунок автомобіль має до кримінального правопорушення, та що саме даний доказ може підтвердити чи спростувати, зокрема щодо тих обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. При цьому, слідчий не заперечив доводів представника власника майна, що ймовірне правопорушення щодо якого здійснюється досудове розслідування мало місце не в арештованому автомобілі, а такий був виявлений та вилучений на території лікарні, в яку був доставлений потерпілий з тілесними ушкодженнями.

Заслухавши пояснення представника та слідчого, ознайомившись із доводами клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, а також матеріали, які слугували підставою для арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення клопотання про скасування арешту майна, виходячи з наступного.

Шевченківським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002103 від 28.11.2020 за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України.

Зокрема, 28.11.2020 біля нежитлового приміщення за адресою: м.Дніпро, вул. Короленка, 10, кафе «Черчіль» відбулася сутичка із застосуванням помпової рушниці, пістолетів та ножа, в наслідок чого двом особам було завдано тілесних ушкоджень.

28.11.2020 року на території лікарні ім. Мечнікова проведено обшук автомобіля марки «БМВ», моделі «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, кузов номер НОМЕР_2 , в ході якого виявлено та вилучено жилетку чорного кольору, кросвіки чорного кольору, шкарпетки чорного кольору, джинси синього кольору, труси чорного кольору, частини футболки та гольфу чорного кольору зі слідами РБК, змиви з ручок внутрішньої сторони дверей. Вилучені предмети, а також сам автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Власником автомобіля марки «БМВ», моделі «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, кузов номер НОМЕР_2 , є заявниця ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2020 року (справа № 932/13292/20) накладено арешт, в тому числі, на вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію право власності на нього, оскільки це майно відповідає критеріям речового доказу.

Так, у вказаній ухвалі зазначено, що автомобіль зберіг на собі сліди (сліди пальців рук, можливо крові), які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто підпадає під обставини визначені ст.98 КПК України, відповідно є речовим доказом. Разом із ТЗ доцільно зберігати й свідоцтво про його реєстрацію.

Власник майна та/або його представник не брали участі в розгляді клопотання слідчого про арешт майна.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку . Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вже було зазначено, кримінальне провадження стосується тілесних ушкоджень, що були нанесені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

За приписами ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення ; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру . Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вказаним транспортним засобом, чого слідчий не заперечував, здійснювалось доставлення потерпілого до лікувального закладу, який отримав тілесні ушкодження, внаслідок вчинення ймовірного кримінального правопорушення, очевидно, що в автомобілі могли залишитись сліди крові, разом з тим, яке доказове значення у кримінальному провадженні має автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та залишені в ньому сліди крові є незрозумілим, жодним чином слідчий цю обставину аргументувати не зміг. Не зазначено про це також і в ухвалі про арешт майна від 02.12.2020 року. Ні об`єктом злочинного посягання, ні знаряддям вчинення кримінального правопорушення автомобіль теж не був.

З огляду на вказане, накладений арешт не може вважатись обґрунтованим, відтак такий підлягає скасуванню, а клопотання відповідно задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 16, 98, 131, 132, 170, 174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт на транспортний засіб «BMW» моделі «X5», номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , синього кольору, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 ,які належать ОСОБА_5 , що був накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2020 року у справі № 932/13292/20, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002103від 28.11.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1