ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1279/20 Справа № 202/5466/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2020 року про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лейпциг, Німеччина, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000675,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 листопада 2020 року.
Визначено заставу у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 у розмірі 659 100 грн. та роз`яснення підозрюваному права та обов`язки у разі внесення суми застави.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
Згідно наданих матеріалів, 08 вересня 2020 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES GLS 400», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.03.2020 належить ОСОБА_14 , здійснював рух в світлий час доби по сухому асфальтобетонному дорожньому покриттю автомобільного шляху національного значення М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» з боку м. Кривого Рогу у напрямку м. Дніпро,проїжджа частина якої має окремі проїзні частини, відокремлені одна від одної розділювальною смугою з ґрунтовим покриттям на відрізку шляху, 157 км +130 м., де проводилися дорожні роботи і рух транспорту організовано на одній проїзній частині по одній смузі для руху у кожному напрямку.
У цей же час, у зустрічному йому напрямку, по своїй смузі для руху рухався автомобіль «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_15 , в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
В процесі руху водій ОСОБА_7 , на відрізку 157 км +130 м, автомобільного шляху національного значення М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», проявляючи злочинну самовпевненість, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам та не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху та маючи можливість об`єктивно виявити автомобіль «ВАЗ-21099» під керуванням водія ОСОБА_15 , змінив напрямку свого руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого на зустрічній смузі для руху допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «MERCEDES GLS 400» із передньою частиною автомобіля «ВАЗ-21099».
Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 (б), 10.1., 11.3. Правил дорожнього руху України.
Порушення вимог п.п. 10.1. та 11.3. Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої водію ОСОБА_15 та пасажирам його автомобілю ОСОБА_16 та ОСОБА_17 спричинено смерть.
08.09.2020 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
09.09.2020 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та в цей же день слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_19 звернувся до слідчого судді з клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого задоволено частково, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 листопада 2020 року, та визначено розмір застави.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого з необережності, під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, а також вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого, а саме застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, помістивши його до ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 строком до 06.11.2020 року.
Посилається на те, що слідчим суддею не було враховано вимоги ч. 4 ст. 183 КК України, згідно якого слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Таким чином, слідчим суддею при визначенні застави не прийнято до уваги, що злочином спричинено загибель трьох людей.
Захисник подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а ухвалу без змін.
Вказує, що за змістом ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людей, є правом, а не обов`язком суду. Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, визначений розмір застави є справедливим.
10.09.2020 року була внесена застави та останній звільнений із ДУВП № 4 та цього моменту належним чином виконує покладені на нього обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників, які заперечували проти її задоволення, дослідивши надані матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000675, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
08 вересня 2020 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 09 вересня 2020 року йому вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Прокурор у кримінальному провадженні у своїй апеляційній скарзі не оспорює висновків слідчого судді щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте вважає, що слідчим суддею безпідставно визначено розмір застави.
Сторона захисту не оскаржувала вказану ухвалу, якою фактично задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
При цьому, судом чітко визначено про наявність ризиків, що доведені прокурором, для обрання такого запобіжного заходу.
Вказане свідчить про обґрунтованість доводів клопотання прокурора, але прокурор не погодився з судовим рішенням лише в частині застосування альтернативного запобіжного заходу застави.
На думку колегії суддів такі доводи не є слушними.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею був визначений альтернативний запобіжний захід, а саме застава у розмірі 659 100 грн., що в повній мірі відповідає і узгоджується з вимогами ст. ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, та яка на переконання апеляційного суду забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
До того ж, з пояснень підозрюваного, застава 10 вересня 2020 року була сплачена, тому на даний момент до підозрюваного вважається застосований запобіжний захід у виді застави. Доказів порушення ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків стороною обвинувачення надано не було.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Щодо доводів прокурора про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, то вони не є досить переконливо обґрунтовані, оскільки само по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину та суспільний інтерес до даної категорії злочинів, як на це посилається прокурор в апеляції не є само по собі підставою для такого збільшення застави.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 у виді тримання під вартою з визначенням застави в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 182, 194 КПК України та практиці Європейського Суду з прав людини, а тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційні скарги захисників та прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2020 року про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4