Справа № 463/5423/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/226/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
особи, яка звернулася зі скаргою ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 6 лютого 2020 року,
в с т а н о в и л а :
вказаною ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за № 0000029 від 25.03.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить дану ухвалу скасувати та постановити нову, якою його скаргу на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, задовольнити та зобов`язати слідчого ОСОБА_8 надати матеріали кримінального провадження №0000029 від 25 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 284 КПК України.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, вказує, що заява про вчинення кримінального правопорушення була подана ним в інтересах ОСОБА_7 , а тому останній є потерпілим у цьому кримінальному провадженні, не зважаючи на те, що слідчим ігнорується цей факт.
Посилається на те, що судом не взято до уваги факт того, що позиція слідчого ОСОБА_8 є неоднозначною, оскільки 9 січня 2020 року надійшла його відповідь, у якій вказано, що ОСОБА_6 , як представник, може узгодити дату та час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а 23 січня 2020 року надійшла інша відповідь слідчого, в якій зазначалось, що ОСОБА_6 та його довіритель не є сторонами кримінального провадження.
З огляду на наведене, бездіяльність слідчого ОСОБА_9 підлягає оскарженню, оскільки клопотання про надання матеріалів кримінального провадження було подано 3 січня 2020 року, а відповідь слідчого датована 9 січня 2020 року, однак цього не було взято до уваги судом першої інстанції.
Крім того, посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги того, що досудове розслідування проводиться неповно та необ`єктивно, адже не було проведено усіх необхідних слідчих дій за участі ОСОБА_7 та не надано матеріалів кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження №463/5423/20 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів провадження за скаргою №463/5423/20 вбачається, що адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою про визнання незаконними дій слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за № 0000029 від 25 березня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України; зобов`язання слідчого надати йому для ознайомлення матеріали кримінального провадження за № 0000029 від 25 березня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000029 від 25 березня 2019 року.
Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , слідчий суддя зазначив, що листом слідчого ОСОБА_8 від 9 січня 2020 року, адвоката ОСОБА_10 повідомлено про те, що він не вправі подавати клопотання (в тому числі й клопотання про надання йому для ознайомлення матеріалів кримінального провадження за № 0000029 від 25 березня 2019 року), оскільки ОСОБА_7 не є стороною у кримінальному провадженні.
Також слідчим суддею вказано, що з матеріалів скарги неможливо встановити чи звертався ОСОБА_7 до слідчого із клопотанням про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні за №0000029 від 25 березня 2019 року. При цьому зазначено, що слідчий суддя при розгляді скарг на дії чи бездіяльність слідчого, не наділений повноваженнями зобов`язувати слідчого визнавати особу потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки це є правом, а не обов`язком самого слідчого. В той же час, відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, особа якій відмовлено у визнанні потерпілим має право оскаржити до слідчого судді рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим.
З урахуванням наведених у скарзі вимог, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вони не відповідають переліку, закріпленому у ч.1 ст.303 КПК України, а тому не підлягають вирішенню слідчим суддею під час досудового розслідування.
З такими висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, і не вбачає правових підстав для його скасування, з огляду на наступне.
Частина 1 статті 303 КПК України регламентує вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідуванню.
Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню.
Оскільки, за змістом та вимогами скарги адвоката ОСОБА_6 останнім не оскаржувалась така бездіяльність слідчого, яка, відповідно до приписів ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути предметом розгляду слідчого судді, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону і слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за даною скаргою.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 та його пояснення в суді апеляційної інстанції про неоднозначність позиції слідчого ОСОБА_8 в частині надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки слідчим листом від 9 січня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про надання вказаних матеріалів для ознайомлення з тих мотивів, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 як його представник не є сторонами кримінального провадження у розумінні ч. 19 ст. 3 КПК України.
Посилання апелянта на те, що заява про вчинення кримінального правопорушення була подана ним в інтересах ОСОБА_7 , а тому останній є потерпілим у цьому кримінальному провадженні, не береться до уваги колегією суддів, оскільки чинним законодавством визначено, хто є потерпілим у кримінальному провадженні та порядок набуття особою такого статусу.
Зокрема, відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як вірно констатовано слідчим суддею, з матеріалів скарги неможливо встановити чи звертався ОСОБА_7 до слідчого із клопотанням про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні за №0000029 від 25 березня 2019 року, постанова слідчого про відмову у задоволенні такого клопотання також відсутня, а відтак оскарження вказаних дій слідчого не підпадає під ознаки п. 1 ч. 1 ст. 3030 КПК України.
Стосовно вимоги адвоката ОСОБА_6 визнати ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні за №0000029 від 25 березня 2019 року, то у задоволенні такої правомірно відмовлено слідчим суддею, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя при розгляді скарг на дії чи бездіяльність слідчого, не наділений повноваженнями зобов`язувати слідчого визнавати особу потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки це є правом, а не обов`язком самого слідчого.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 6 лютого 2020 року винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону і слідчий суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за скаргою, а тому не вбачає підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 6 лютого 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4