Cправа № 127/838/21
Провадження № 1-кс/127/369/21
У Х В А Л А
Іменем України
14 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3
підозрюваного: ОСОБА_4 ,
захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Янгіюль, Ташкентської області, республіка Узбекистан, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 14.01.2021 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що в листопаді 2016 року ОСОБА_4 спільно зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживали у нежитловому будинку АДРЕСА_2 , де за усною домовленістю із власником домоволодіння ОСОБА_10 виконували ремонтні та будівельні роботи.

У вечірню пору доби в один із днів листопада 2016 року (точні дату та час досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та

ОСОБА_9 перебували у одній із кімнат вищевказаного будинку, де вживали спиртні напої.

У подальшому, ОСОБА_8 залишив ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в зазначеній кімнаті, а сам піднявся на другий поверх будинку, де ліг відпочивати. В цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на позбавлення життя останнього.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, взяв до рук побутовий ніж, та з прикладанням фізичної сили в невстановленій черговості наніс цим ножем удари ОСОБА_9 в область грудної клітки спереду в кількості близько семи (точну кількість слідством не встановлено), а також один удар у вказану область ззаду. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 впав на підлогу та через нетривалий час помер на місці.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Крім того, після того, як за вищевказаних обставин ОСОБА_4 заподіяв смерть ОСОБА_9 , тіло якого лежало в одній із кімнат нежитлового будинку АДРЕСА_2 , до вказаної кімнати увійшов ОСОБА_8 , який побачив місце події та з розмови із ОСОБА_4 зрозумів, що ОСОБА_9 помер.

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення наруги над тілом ОСОБА_9 . Усвідомлюючи, що про смерть ОСОБА_9 відомо ОСОБА_8 та розуміючи, що такі самостійно реалізувати свій умисел він не зможе, ОСОБА_4 усно домовився із ОСОБА_8 про спільне вчинення наруги над тілом та вони таким чином вступили у попередню змову між собою.

Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, спільно, опираючись на дії один одного, свідомо нехтуючи нормами суспільної моралі в частині шанобливого ставлення до померлих, не вживши заходів до поховання тіла ОСОБА_9 згідно встановлених традицій суспільства, в порушення вимог ст.ст. 6, 26 Закону України «Про поховання та похоронну справу» порушуючи право людини на поховання її тіла і належне ставлення до тіла після смерті, зневажаючи тим самим пам`ять про померлу людину, почали реалізовувати вищевказану злочинну змову.

Так, в ту ж ніч, коли настала смерть ОСОБА_9 , в один із днів листопада 2016 року (точні дату та час досудовим слідством не встановлено), скориставшись наявністю на території вищевказаного домоволодіння траншеї, викопаної навколо гаражного приміщення, ОСОБА_8 узяв лопату та почав поглиблювати зазначену траншею, прокопавши понад метр в глибину.

В цей час ОСОБА_4 загорнув тіло ОСОБА_9 у ковдру та зняв з нього верхній одяг, шапку та взуття, після чого допомагав ОСОБА_8 поглиблювати траншею іншою лопатою. Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 спільно винесли тіло ОСОБА_9 в ковдрі до викопаної ями та викинули його туди, після чого лопатами засипали тіло ґрунтом.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, наруга над тілом померлого, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Янгіюль, Ташкентська область, Узбекистан, українця, громадянина України, неодруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за ч. 3 ст. 187 КК України, 14.01.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297 КК України.
Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_4 , про вчинене кримінальне правопорушення ;
-протоколом огляду місця події від 12.01.2021;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 13.01.2021;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.01.2021;
-протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 13.01.2021;
-протоколом огляду трупа від 13.01.2021;
-іншими матеріалами кримінального провадження.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_4 , підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст.297 КК України за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.
Таким чином, підозрюваний усвідомлюючи суворість покарання може вживати заходів, щодо переховування від органів досудового розслідування, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, наявний ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України: так, на даний час провадяться слідчі дії спрямовані на зібрання доказів щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі на час досудового розслідування може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, місцезнаходження яких на даний час виявлено не було.

Також, наявні обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки добре знає де вони проживають та працюють.

Також ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий, в тому числі і за вчинення злочину за ч. 3 ст.187 КК України, може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вказані обставини створюють ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може схиляти свідків, інших учасників до давання завідомо неправдивих показів, оскільки свідки являються його ж знайомими.

Таким чином, підставами для обрання ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину та ризики визначені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на підлеглих осіб, тощо. Оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , скоєний із застосування насильства, то відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави.

На підставі викладеного слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваноого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували, щодо поданого клопотання, зазначивши, що підозрюваний ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, однак має постійне місце проживання, до відділу поліції з`явився самостійно та має незавершені справи, а тому просили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000043, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 12.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням установлено, що в листопаді 2016 року ОСОБА_4 спільно зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживали у нежитловому будинку АДРЕСА_2 , де за усною домовленістю із власником домоволодіння ОСОБА_10 виконували ремонтні та будівельні роботи.

У вечірню пору доби в один із днів листопада 2016 року (точні дату та час досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували у одній із кімнат вищевказаного будинку, де вживали спиртні напої.

У подальшому, ОСОБА_8 залишив ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в зазначеній кімнаті, а сам піднявся на другий поверх будинку, де ліг відпочивати. В цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на позбавлення життя останнього.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, взяв до рук побутовий ніж, та з прикладанням фізичної сили в невстановленій черговості наніс цим ножем удари ОСОБА_9 в область грудної клітки спереду в кількості близько семи (точну кількість слідством не встановлено), а також один удар у вказану область ззаду. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 впав на підлогу та через нетривалий час помер на місці.

Крім того, після того, як за вищевказаних обставин ОСОБА_4 заподіяв смерть ОСОБА_9 , тіло якого лежало в одній із кімнат нежитлового будинку АДРЕСА_2 , до вказаної кімнати увійшов ОСОБА_8 , який побачив місце події та з розмови із ОСОБА_4 зрозумів, що ОСОБА_9 помер.

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення наруги над тілом ОСОБА_9 . Усвідомлюючи, що про смерть ОСОБА_9 відомо ОСОБА_8 та розуміючи, що такі самостійно реалізувати свій умисел він не зможе, ОСОБА_4 усно домовився із ОСОБА_8 про спільне вчинення наруги над тілом та вони таким чином вступили у попередню змову між собою.

Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, спільно, опираючись на дії один одного, свідомо нехтуючи нормами суспільної моралі в частині шанобливого ставлення до померлих, не вживши заходів до поховання тіла ОСОБА_9 згідно встановлених традицій суспільства, в порушення вимог ст.ст. 6, 26 Закону України «Про поховання та похоронну справу» порушуючи право людини на поховання її тіла і належне ставлення до тіла після смерті, зневажаючи тим самим пам`ять про померлу людину, почали реалізовувати вищевказану злочинну змову.

Так, в ту ж ніч, коли настала смерть ОСОБА_9 , в один із днів листопада 2016 року (точні дату та час досудовим слідством не встановлено), скориставшись наявністю на території вищевказаного домоволодіння траншеї, викопаної навколо гаражного приміщення, ОСОБА_8 узяв лопату та почав поглиблювати зазначену траншею, прокопавши понад метр в глибину.

В цей час ОСОБА_4 загорнув тіло ОСОБА_9 у ковдру та зняв з нього верхній одяг, шапку та взуття, після чого допомагав ОСОБА_8 поглиблювати траншею іншою лопатою. Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 спільно винесли тіло ОСОБА_9 в ковдрі до викопаної ями та викинули його туди, після чого лопатами засипали тіло ґрунтом.

14 січня 2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000043; протоколу прийняття заяви від ОСОБА_4 , про вчинене кримінальне правопорушення; протоколу огляду місця події від 12.01.2021; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 13.01.2021; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 12.01.2021; протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 13.01.2021; протоколу огляду трупа від 13.01.2021; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, однак не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обгрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею$

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, оскільки вчинений злочин спричинив загибель людини, а також враховуючи те, що існує ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя вважає не доцільним визначати підозрюваному розмір застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Затримати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.
Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , однак в межах строку досудового розслідування, тобто до 14 березня 2021 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 14 березня 2021 року.
Організацію затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складання протоколу затримання покласти на слідчого СВ відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя