Справа № 290/1176/20
Провадження № 1-кп/273/170/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Товща Романівського району Житомирської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей на утриманні не має, з неповною загальною середньою освітою, раніше судимого:

у вчиненні злочину передбаченого ч 3 ст 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Баранівського районного суду перебуває кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор Новоград - Волинської місцевої прокуратури заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заявлене клопотання обґрунтовував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, відповідно обгрунтовано наявні ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, які за період перебування його під вартою не зменшилися, а тому застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не виключить ризиків передбачених даною нормою закону.

Обвинувачений та його захиник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора. Одночасно захисник обвинуваченого заявив клопотання про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на більш м`який, на домашній арешт, зважаючи на те, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, ризик вплиуу на свідків відсутній, скоювати нові злочини обвинувачений також немає, а також зазначає, що він має постійне місце проживання.

Потерпілий не заперечував щодо задоволення заявленого прокурором клопотання.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, дійшов до наступного.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину та його тяжкість, в якому останній обвинувачується.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризики, передбачені ст.177 КПК, які неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином, а також можливого впливу на свідків, які не допитані судом у встановленому законом порядку.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду злочину в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, йому інкриміновано тяжкий злочин, за які передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі, а, отже, усвідомлюють неминучість покарання. Також вагомим аргументом є те, що недопитані всі свідки, що може спонукати його, перешкоджати судовому провадженню, впливати на свідків та потерпілого, а також може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він вчинив злочин в період іспитового строку, необхідних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин. Суд приходить до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Таким чином, суд вважає, що ризики переховування обвинуваченого від суду, можливість вчинення нових злочинів та вплив на свідків, які не допитані станом на 24.12.2020 судом є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, зокрема домашній арешт в певний період часу.

А тому доводи захисника про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт є безпідставними.

Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд продовжує строк тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331 КПК України,

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів до 22.02.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя : ОСОБА_1