Провадження № 1-в/643/590/20
УХВАЛА

16.10.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,

представника заявника: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
законного представника: ОСОБА_6 ,
особи, відносно якої розглядається заява: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про продовження примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3»,
ВСТАНОВИВ:
Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» звернулось до суду із заявою, в якій просить продовжити ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду.
В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що ОСОБА_7 був госпіталізований 07 вересня 2001 року до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 01.06.2001 року про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний стаціонар із звичайним типом нагляду.
ОСОБА_7 пройшов медичний огляд 01.10.2020 року комісією лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми. Незважаючи на проведене довгострокове лікування захворювання носить безремісійний тип перебігу, зберігається стійка галюцинаторно-параноїдна симптоматика, грубі структурно-логічні порушення мислення характерні для активного шизофренічного процесу, виражені, стійкі емоційно-вольові порушення (напруженість, тривожність, настороженість, відособленість, відгородженість, імпульсивність, негативістичність, невпорядкована поведінка, агресивність до оточуючих), відсутня достатня критика до хвороби та скоєного злочину, внаслідок чого виявляє суспільну небезпеку.
У судовому засіданні 16.10.2020 року прокурор підтримав подану заяву та просив суд задовольнити її.
Представник заявника у судовому засіданні 16.10.2020 року також просив суд задовольнити подану заяву з підстав викладених у заяві. При цьому, заявник зазначив, що позитивної динаміки у лікуванні ОСОБА_7 не спостерігається, амбулаторне лікування пацієнта неможливо.
У судовому засіданні 16.10.2020 року захисник зазначив, що стосовно поданої заяви покладається на розсуд суду.
Законний представник у судовому засіданні проти задоволення заява лікарня не заперечував.
ОСОБА_7 у судовому засіданні 16.10.2020 року логічних пояснень чи заперечень з приводу поданої заяви не надав.

Дослідивши подану Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» заяву та додані до неї документи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, суд дійшов наступного висновку.
Постановою Московського районного суду м. Харкова від 01.06.2001 року застосовано до ОСОБА_7 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року ОСОБА_7 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляду строком на 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
З огляду на приписи ст. 95 КК України, продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення застосування такого заходу. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» за рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Частиною 3 статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.
Відповідно до Акту комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 80/12 від 01.10.2020, ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми. Незважаючи на проведене довгострокове лікування захворювання носить безремісійний тип перебігу, зберігається стійка галюцинаторно-параноїдна симптоматика, грубі структурно-логічні порушення мислення характерні для активного шизофренічного процесу, виражені, стійкі емоційно-вольові порушення (напруженість, тривожність, настороженість, відособленість, відгородженість, імпульсивність, негативістичність, невпорядкована поведінка, агресивність до оточуючих), відсутня достатня критика до хвороби та скоєного злочину, є виражена соціально-трудова дезадаптація. Потребує медичного стаціонарного лікування і спостереження. У зв`язку із вищевикладеним ОСОБА_7 в теперішній час є соціально небезпечним для оточуючих.
На переконання суду, означений висновок комісії лікарів-психіатрів є переконливим і належним чином вмотивованим, підстав ставити під сумнів його правильність суд не вбачає.
Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 видужав та стан його здоров`я значно покращився, внаслідок чого відпала б потреба в раніше застосованих заходах, матеріали справи не містять.
З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність у стані ОСОБА_7 позитивної динаміки від проведеного лікування, суд вважає, що на даний час за своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує продовження примусового лікування в психіатричному закладі.
Таким чином, судом встановлено, що підстави для припинення або зміни застосованих відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру відсутні, у зв`язку з чим заява Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про продовження ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 95 КК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 514 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
1. Заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» задовольнити.
2. Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляду строком на 6 (шість) місяців.
3. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.
Суддя ОСОБА_1