Справа № 645/3431/19
Провадження № 1-кп/645/402/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2021 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та клопотання сторони захисту про обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 645/3431/19 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Балаклія, Харківської області, громадянки України, не одруженої, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, останній раз 17.01.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , зазначаючи про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні просив вирішити клопотання прокурора на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечували, посилаючись на необґрунтовану доцільність тримання обвинуваченого під вартою, та просили суд змінити запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, вказуючи, що ризики, на які посилається прокурор, не доведені, обвинувачена має ряд захворювань, скриватися від суду наміру остання не має.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені, ст. 178 КПК України, у тому числі наявність розумної підозри відносно обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину, при цьому суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченій, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачена ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а зважаючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, існують ризики того, що обвинувачена може впливати на потерпілих та свідків, а також переховуватись від суду.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих їх кримінальних правопорушень, та вчинила злочин в період іспитового строку, призначеного Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, під час розгляду даного кримінального провадження була оголошена в розшук.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_6 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, ніде не працює, офіційних джерел доходу та утриманців не має, не одружена, стійких соціальних зв`язків не має.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено.

Крім того, до матеріалів справи надана довідка Харківської міської медичної частини № 27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях від 15.12.2020 року за вих. № 2109вих.20, відповідно до якої станом на час складання довідки загальний стан здоров`я ОСОБА_6 , 1984 року народження, задовільний.

З урахуванням наведеного у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт належить відмовити.

Виходячи із обставин та ризиків, суд визначає ОСОБА_6 відповідно до вимог п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45400,00 грн. (2270,00 грн. x 20 = 45400,00 грн.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183, 196, 197, 199,314-315 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів - до 27 березня 2021 року (включно).

Визначити обвинуваченій ОСОБА_6 суму застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45400,00 грн. (2270,00 грн. x 20 = 45400,00 грн.).

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченої з-під варти, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи фактично проживає, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченій, заставодавцю, що у разі невиконання покладених на обвинувачену обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, та до обвинуваченої може бути застосовано інший запобіжний захід.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченій ОСОБА_6 та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи ув`язненої.

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 та її захисника про обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте в частині дії запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів після її оголошення, а для обвинуваченого, який перебуває під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Повний екст ухвали виготовлено 29.01.2021 року.

Суддя ОСОБА_1