Справа № 185/3606/20
Провадження 1-кп/185/520/20
В И Р О К
іменем України
20 липня 2020 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000792 від 13.05.2020, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України,
та Угоду про визнання винуватості, укладену 29 травня 2020 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 , вчинив придбання, носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.

13 травня 2020 року приблизно о 13 год. 30 хв. гр. ОСОБА_3 , знаходячись біля мосту через річку Самара, неподалік села Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, побачив бойові припаси, а саме: дев`яносто патронів калібру 5,45 мм, які є проміжними патронами зразка 1974 року, шість патронів калібру 7,62 мм, які є проміжними військовими патронами зразка 1943 року, сорок спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм кільцевого запалення. В цей час у гр. ОСОБА_3 виник умисел на придбання та носіння вказаних бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Після чого, гр. ОСОБА_3 , в результаті раптово виниклого злочинного умислу, направленого на придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, впевнившись, що виявлені ним предмети є бойовими припасами, та усвідомлюючи загально небезпечний характер своїх дій, умисно, піднявши з землі, взяв, вказані боєприпаси до рук, тим самим придбав без передбаченого законом дозволу.

Далі гр. ОСОБА_3 , продовжуючи утримувати бойові припаси при собі, та маючі злочинний умисел, направлений на їх носіння, без передбаченого законом дозволу, з метою реалізації якого, останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого п.9 «Положенням про дозвільну систему» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року дозволу, порядок отримання якого визначений в Інструкції затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, незаконно почав носити.

В подальшому, 13 травня 2020 року о 14 год. 39 хв., в ході перевірки повідомлення про те, що біля мосту через річку Самара, неподалік села Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, особа може мати при собі заборонені предмети, співробітниками поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено поверхневу перевірку на підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_3 , в ході якої останній добровільно видав бойові припаси, а саме: дев`яносто патронів калібру 5,45 мм, які є проміжними патронами зразка 1974 року, шість патронів калібру 7,62 мм, які є проміжними військовими патронами зразка 1943 року, сорок спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм кільцевого запалення.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 , передбачена частиною 1 статті 263 КК України.
Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.
Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.
ОСОБА_3 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.
ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.
Захисник ОСОБА_5 повідомив, що здійснював захист обвинуваченого під час досудового слідства, в тому числі під час укладення угоди. Повністю підтвердив зазначені його підзахисним дані.
Прокурор угоду підтримав, зазначив про її добровільність. Повідомив, що кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості. Повідомив суду обставини, які ним було враховано при укладенні угоди про визнання винуватості, що фактично відповідають змісту самої угоди. Зазначив про відсутність потерпілих та шкоди, завданої правопорушенням.
Судом досліджено:
Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000792 від 13.05.2020 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України.
Повідомлення про підозру від 28.05.2020 про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Висновок судової експертизи зброї №19/104-17/2/196 від 18.05.2020, відповідно до якого вилучені предмети є бойовими припасами. Довідка про вартість витрат на проведення експертизи у сумі 1307,60 грн.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема, щодо тяжких злочинів (пункт 1 частини четвертої статті 469 КПК України).
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (абзац п`ятий частини четвертої статті 469 КПК України).
Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.
Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо тяжкого злочину. Санкція частини 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, який згідно з частиною п`ятою статті 12 КК України є тяжким злочином.
Тобто, підстав для відмови у затвердженні угоди, через її невідповідність вимогам закону немає, оскільки правова кваліфікація дій обвинуваченого, є вірною, дозволяє укладення угоди про визнання винуватості.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства.
Суспільний інтерес полягає у громадській безпеці в частині убезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Загальнонебезпечні предмети при їх неконтрольованому поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства.
А тому є суспільний інтерес у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.
За таких обставин, суд приходить висновку, що умови угоди відповідають інтересам українського суспільства.
Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Істотні умови угоди, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України.
Таким чином, не встановлено порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.
У суду не виникло жодних сумнівів у добровільності укладення угоди про визнання винуватості.
Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.
Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 .
Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України. Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 цих обставин, дають можливість суду дійти висновку існування фактичних підстав для визнання вини обвинуваченим.
Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди немає.
Щодо покарання.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.
За вчинення кримінального правопорушення за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України сторони домовились про покарання в межах встановленої санкцією статті у виді позбавлення волі на 5(п`ять) років, із застосуванням до призначеного покарання положень ст.75,76 КК України із звільненням від відбування такого покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.
Обставина, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні злочину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, його виправлення можливе без відбування покарання, а тому суд дійшов висновку про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Мотиви ухвалення інших рішень
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз на суму 1307,60грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з тим, що повинен відшкодувати державі витрати на залучення під час досудового розслідування експерта.

Долю речових доказів, необхідно вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373,469, . 472, 475 КПК України, суд-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 травня.2020 року у кримінальному провадженні № 0000792 від 13.05.2020, укладену між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.
Призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
ОСОБА_3 на підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки.
Покласти на ОСОБА_3 згідно з статтею 76 КК України наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в загальній сумі 1307,60 грн (одна тисяча триста сім гривень 60 копійок).

Речові докази:
Дев`яносто патронів калібру 5,45 мм, які є проміжними патронами зразка 1974 року, шість патронів калібру 7,62 мм, які є проміжними військовими патронами зразка 1943 року, сорок спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм кільцевого запалення після набрання вироком законної сили знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1