ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1186/20 Справа № 214/1045/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2020 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 18.06.2014 року Обухівським районним судом Київської області за ст. 186 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого 04.09.2017 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- 20 грудня 2018 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, від відбуття якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробуванням на 2 роки

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000009,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
встановила:
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, діючи повторно, 10.04.2018 року в нічний час доби, знаходячись біля буд. 22 по вул. Тесленка м. Кривого Рогу, реалізуючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись у відсутності свідків та очевидців, в тому, що його дії носять таємний характер, діючи з корисливих мотивів, за допомогою секатору для різки металу з фасаду кабельної лінії зв`язку, біля вищевказаного будинку, здійснив крадіжку кабелю, що належить ПАТ «Укртелеком» на суму 526 грн. 98 коп., та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник.

25.05.2018 року, в нічний час доби, знаходячись біля буд. 18 по вул. Тесленка в м. Кривий Ріг, аналогічним способом за допомогою секатору з фасаду кабельної лінії зв`язку, здійснив крадіжку кабелю, що належить ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 290 грн. 90 коп. Після чого з викраденим майном зник.

Крім того, ОСОБА_6 повторно, 20.04.2018 року, приблизно в нічний час доби знаходячись біля буд. 29 по пр. Миру в м. Кривий Ріг, реалізуючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись у відсутності свідків та очевидців, а також в тому, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, побачив відчинені двері підвалу та проник всередину приміщення вищевказаного будинку, звідки, за допомогою секатору для різки металу, здійснив крадіжку кабелю, належного ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 7 527 грн. 91 коп., та з місця вчинення злочину зник.

30.12.2018 року, в ранковий період часу, скориставшись відсутністю свідків та господарів помешкання, ОСОБА_6 шляхом віджиму металопластикового вікна, проник до приміщення аптеки «Анта плюс», розташованої в буд. АДРЕСА_2 , звідки викрав належні ОСОБА_8 мобільні телефони. Після чого, ОСОБА_6 мав намір покинути приміщення аптеки, однак не виконав всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був зупинений охоронцями аптеки, якими в нього було вилучено викрадене майно.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 міг бути спричинений матеріального збитку на загальну суму 583 грн. 34 коп.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 21 січня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20.12.2018 року, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

За ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20.12.2018 року, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов представника потерпілого Комбінованого центру телекомунікацій №525 Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди задоволено в повному обсязі.

Ухвалено стягнути з останнього в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 8345 грн. 79 коп.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Обвинувачений не погодився з даним вироком. В апеляційній скарзі просить його в частині призначення покарання змінити, та звільнити від його відбування з іспитовим строком.
В обгрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції не в достатній мірі взяв до уваги щире каяття, визнання провини, активне сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого майна, що за період слідства офіційно працевлаштувався.
Посилається на те, що разом з ним проживають його донька 2011 року народження, яку покинула матір та бабуся 1960 року народження. Має намір підтвердити батьківство.
Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Потерпіла ОСОБА_8 та представник потерпілого ПАТ Укртелеком ОСОБА_9 про дату час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник потерпілого ПАТ Укртелеком ОСОБА_9 надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, клопотань про відкладення розгляду від останніх не надходило. Враховуючи думку прокурора та обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності не з`явившихся осіб, відповідно до вимог вказаної норми процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор заперечувала проти її задоволення, вважала вирок законним та обґрунтованим.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не може підлягати задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій, доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, апеляційним судом не перевіряються, оскільки не були оскаржені учасниками судового розгляду.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність призначення йому покарання з іспитовим строком, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи із вимог ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та процесуального законів щодо призначення покарання.

Як убачається з вироку, при обранні виду та міри покарання, суд враховував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорій злочинів середньої тяжкості та тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував і не перебуває, а також досудову доповідь Саксаганського районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області на обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно з якою застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку останнього з метою виправлення та запобігання вчиненню ним повторного кримінального правопорушення, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкцій частин та статей, за якими кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Колегія суддів також приходить до висновку, що при призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З врахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність призначення йому покарання з іспитовим строком, є необґрунтованими. Дані, на які посилається обвинувачений, були оцінені судом в сукупності з іншими обставинами по справі.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком колегією суддів не встановлено.

Доводи обвинуваченого про наявність на утриманні доньки 2011 року народження та бабусі 1960 року народження, колегія суддів не вважає такими, які б давали підстави для звільнення останнього від відбування призначеного покарання, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних доводів, обвинуваченим до суду не надано.

Таким чином, сукупність досліджених даних привели колегію суддів до висновку про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, тому підстав для зміни вироку і призначення ОСОБА_6 менш суворого покарання, колегія суддів не вбачає.

Порушення процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4