Провадження №1-кп/523/1453/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 р. Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в присутності обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт з додатками до нього за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Суворовського районного суду м.Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити подане ним клопотання та застосувати щодо ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що:

- обвинувачений ОСОБА_15 раніше не судимий, скоїв ряд злочинів, в тому числі особливо тяжкого, санкція статті яких передбачає тільки позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, судовий розгляд не розпочатий, не допитані потерпілі та обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_15 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_20 раніше не судимий, скоїв ряд злочинів, в тому числі особливо тяжкого, санкція статті яких передбачає тільки позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, відносно нього Малиновським ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області відкрито кримінальне провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, судовий розгляд не розпочатий, не допитані потерпілі та обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_20 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_16 раніше не судимий, скоїв ряд злочинів, в тому числі особливо тяжкого, санкція статті яких передбачає тільки позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, судовий розгляд не розпочатий, не допитані потерпілі та обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_20 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_21 раніше не судимий, скоїв ряд злочинів, в тому числі особливо тяжкого, санкція статті яких передбачає тільки позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, судовий розгляд не розпочатий, не допитані потерпілі та обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_18 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_19 раніше не судимий, скоїв ряд злочинів, в тому числі особливо тяжкого, санкція статті яких передбачає тільки позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, судовий розгляд не розпочатий, не допитані потерпілі та обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_19 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що на даний час ризики, якими обґрунтовувалось тримання під вартою ОСОБА_15 зникли, а тому відпали підстави тримання його під вартою; обвинувачений ОСОБА_15 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілободово; обвинувачений ОСОБА_19 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю; обвинувачений ОСОБА_16 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила відмовити в його задоволенні і обрати відносно її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю; обвинувачений ОСОБА_21 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив його не задовольняти, просив обрати його підзахисному запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою; обвинувачений ОСОБА_20 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 та ОСОБА_19 кримінальних правопорушень, вважає доцільним обрати відносно обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відносно обвинуваченого ОСОБА_18 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Стаття 177 УК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Втім, ст.178 зазначеного Кодексу передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що:

- обвинувачений ОСОБА_15 офіційно не працевлаштований, перебуває у цивільному шлюбі, має місце реєстрації та місце проживання, хворий на тяжку хворобу, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі особливо тяжкого, санкція статті яких передбачає тільки позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна;

- обвинувачений ОСОБА_20 працевлаштований водієм таксі, не одружений, має місце реєстрації та місце проживання, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі особливо тяжкого, санкція статті яких передбачає тільки позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, відносно нього Малиновським ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області відкрито кримінальне провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

- обвинувачений ОСОБА_16 офіційно не працевлаштований, не одружений, місця реєстрації не має, постійне місце проживання має, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі особливо тяжкого, санкція статті яких передбачає тільки позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна;

- обвинувачений ОСОБА_19 працює різноробочим на будівництві, не одружений, має місце реєстрації та місце проживання, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі особливо тяжкого, санкція статті яких передбачає тільки позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Приймаючи до уваги викладені підстави та наведені й встановлені в судовому засіданні ризики, обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.27, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 КК України, суд приходить до висновку, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів до вказаних обвинувачених не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому вважає за необхідне обрати на час судового розгляду цього кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_21 працює помічником повара в ресторані «Італійський квартал», не одружений, має місце реєстрації та місце проживання, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі особливо тяжкого, санкція статті яких передбачає тільки позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Під час судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В судовому засіданні, прокурором не доведено актуальності існування в теперішній час ризиків, передбачених ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та-або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих в цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення), та недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_12 .

Відповідно до положень ст.ст.177, 183 зазначеного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст.ст. 2,9 наведеного Кодексу, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтями 22, 26 означеного Кодексу регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, та сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

За ч.3 ст.194 вказаного Кодексу, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри, але не доведе існування ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Крім того, строки застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачено у ст.197 КПК України, з огляду на що й дотримуючись положень ст.28 цього ж Кодексу, під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен дотримуватись вимог розумності такого строку.

В силу ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на право на свободу та особисту недоторканість.

Частиною 1 ст.12 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

За ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому суд у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Разом із тим, за п.196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо та застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин, а за п.39 рішення у справі «Хайредінов проти України», існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект п.3 ст.5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк і тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання від вартою перестає бути обґрунтованим.

Опріч викладене, згідно з п.п.61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», Суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Як слідує з п.37 рішення ЄСПЛ у справі «Волосюк проти України», подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою.

Наряду з наведеним, за п.21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», Суд встановлює, що п. 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Слід також зауважити на тому, що згідно рішення Конституційного суду України №14-рн/2003 від 08.07.2003 року у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Отже, виходячи з наведених принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, вимог КПК України, Конвенції та практики ЄСПЛ, суд при вирішенні питання щодо доцільності продовження/застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_24 приймає до уваги тривалість строку перебування останнього під вартою, наявність у нього місця постійного проживання на території м.Одеси та недоведеність стороною обвинувачення існування відповідних ризиків і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зважаючи на недоведеність стороною обвинувачення доводів про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_18 , судом при прийнятті відповідного рішення враховуються наступні обставини, встановлені під час судового засідання та, які випливають з матеріалів судового провадження, а саме те, що обвинувачений раніше не судимий, має місце постійного проживання та реєстрації в м.Одесі, не одружений, до затримання був працевлаштований помічником повара в ресторані.

Згідно зі ст.ст. 179, 181 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу, а домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Підсумовуючи викладене, суд із дотриманням принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, права особи на свободу і особисту недоторканність, оцінивши в сукупності наведені законодавчі вимоги та практику ЄСПЛ, приймає до уваги встановлені під час судового розгляду особисті та інші характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_18 , у взаємозв`язку із тим, що прокурором в судовому засіданні не доведено актуальність існування в теперішній час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Наряду з наведеним, суд приймає до уваги, що судовий розгляд ще не завершений, але незважаючи на тяжкість кримінального правопорушення у конкретному випадку і у контексті ч.ч.4, 5 ст.194 КПК України, приходить до висновку про необхідність залишення без задоволення клопотання прокурора відносно обрання ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в судовому засіданні адвокатом обвинуваченого ОСОБА_15 адвокатом ОСОБА_25 було подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку із тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Закону, містить недопустимі фрази та такі, що суперечать вимогам Закону та порушують принцип презумпції невинуватості. До того ж, обвинувальний акт не скріплений печаткою, тому його не можна вважати офіційним документом, не містить мотиву та форми вини обвинувачених в формулюванні обвинувачення. Обвинувальний акт не містить анкетних даних Особи №1, однак в тексті реєстру матеріалів досудового розслідування є посилання на повідомлення про підозру ОСОБА_26 та в обвинувальному акті не зазначена дата його складання. Також, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 підтримали думку захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору; захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_13 вирішення клопотання адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акут прокурору залишили на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду щодо клопотання адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору, враховуючи положення ч.2 ст.314 КПК України, згідно якої підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду, враховуючи відсутність в судовому засіданні потерпілих та обов`язковість їх присутності в підготовчому судовому засіданні, вважає необхідним клопотання захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без розгляду, у зв`язку із передчасністю його подання та неможливістю розгляду на даній стадії розгляду.

Керуючись ст.ст.177-178, 183, 197, 217, 331, 369-372, 392, КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб з дня її проголошення, до 31.01.2021 року, включно.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб з дня її проголошення, до 31.01.2021 року, включно.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб з дня її проголошення, до 31.01.2021 року, включно.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб з дня її проголошення, до 31.01.2021 року, включно.

Обрати відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на 2 місяці, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити цілободово залишати місце свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на ОСОБА_12 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) утримуватись від спілкування з іншими особами в даному кримінальному провадженні.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням домашнього арешту здійснює прокурор.

Клопотання захисника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акут прокурору залишити без розгляду.

Оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні до 24.12.2020р. о 15:00год.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1