У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає АДРЕСА_2 , раніше судимого,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Березівка Одеської області, зареєстрований в АДРЕСА_3 , мешкає АДРЕСА_4 , раніше судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2020 року відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 продовжено запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 31.10.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить переглянути рішення суду першої інстанції щодо застосування відносно нього запобіжного заходу.

Узагальнені доводи апелянтів.

Захисник ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для постановлення ухвали про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки ухвала суду про продовження запобіжного заходу від 06.07.2020 р., яка передувала оскаржуваній ухвалі, не набула чинності, а відтак, на думку захисника, відсутні належні підстави для продовження процесуальної дії запровадженої ухвалою суду, яка не набрала законної сили.
Щодо наявності ризиків переховування ОСОБА_6 від суду та ймовірності скоєння ним іншого кримінального правопорушення, захисник вважає їх необґрунтованими, оскільки обвинувачений не має на меті переховуватись від суду, а стороною обвинувачення не доведено вчинення обвинуваченим протиправних дій після 06.07.2020 р., що на його думку могло б свідчити про існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
Також захисник стверджує, що сторона обвинувачення не обґрунтувала недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 має місце проживання у м. Одесі, де проживає його бабуся, що на думку захисника, дає підстави для обрання цієї адреси місцем виконання ймовірної ухвали суду про обрання відносно ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що він не погоджується з рішенням суду першої інстанції стосовно продовження відносно нього строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає таке рішення необґрунтованим та безпідставним.
Апелянт вважає, що прокурором не доведено його вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, які йому інкримінуються, а обвинувачення ґрунтуються лише на припущеннях та показаннях працівників пенітенціарної служби.
Зазначене, на думку обвинуваченого ОСОБА_5 , є порушенням його прав.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

12.05.2020 р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , проти задоволення якого сторона захисту заперечувала.
Врахувавши тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , обставини даної справи та її суспільний резонанс, відомості про осіб обвинувачених, а також наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд дійшов висновку про необхідність продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку його апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції в ході підготовчого судового засідання під час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00000516, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним, закріплене у ст. 392 КПК України, обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

За змістом ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
В даному випадку, лише обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю, у зв`язку з чим, апеляційний суд здійснює розгляд апеляційних скарг за відсутністю інших сторін кримінального провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинах, раніше неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштовані, не одружені. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про існування зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості злочинів та наявністю ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі цілодобового домашнього арешту, про що просять апелянти, не зможе запобігти вказаним ризикам.

За такого, доводи захисника ОСОБА_7 щодо відсутності вищезазначених ризиків відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та їх необґрунтованість є безпідставними.
Також не заслуговують на увагу доводи захисника про відсутність правових підстав для постановлення оскаржуваної ухвали, оскільки вони не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Посилання захисника ОСОБА_7 на наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 місця мешкання у м. Одесі та інші обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, судом першої інстанції враховані всі зазначені захисником обставини в їх сукупності.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винними у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про що просять апелянти.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання, стосовно продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначені в апеляційних скаргах, та які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3