ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 664/2903/17
Номер провадження : 11-кп/819/1126/20 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.3 ст.135 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі: Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченої: ОСОБА_7

Захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відеоконференції залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0002401 апеляційними скаргами обвинуваченої з доповненнями та її захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 січня 2019 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України,
в с т а н о в и в:
Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 січня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилась в смт. Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області, громадянку України, українки за національністю, офіційно не працевлаштовану, офіційно не одружену, проживаючу без реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 , маючу на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану та фактично проживаючу за адресою АДРЕСА_1 , не судиму, визнано винною та засуджено за ч.3 ст.135 КК України на 6 років позбавлення. Продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з 27 жовтня 2017 року. Зарахувано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з 27.10.2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
За вироком суду, 19.10.2017 року близько 18:15 год. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходячись за місцем свого мешкання у будинку АДРЕСА_1 , у присутності ОСОБА_7 , та малолітніх ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс малолітній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ряд ударів руками по голові, тулубу та кінцівкам, спричинивши останній тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 287 від 27.11.2017 року об`єднано у дві групи: перша група: субарахноїдальний крововилив головного мозку, крововиливи в шлуночки головного мозку, крововиливи та садна волосистої частини голови, які виникли внаслідок травматичної дії тупого предмету (предметів), та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, друга група: множині крововиливи обличчя, крововиливи та забійно рвані рани слизової оболонки губ, крововиливи та крововиливи в м`які тканини грудної клітини та животу, шиї, кінцівок, супроводжуються розвитком постгеморагічної анемії тяжкого ступеня, виникли в наслідок травматичної дії тупого предмету (предметів), відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
При цьому ОСОБА_7 будучи матір`ю малолітньої ОСОБА_13 , всупереч вимогам ч. 2 ст. 150 СК України, згідно з якими на матір покладено обов`язок піклуватися про здоров`я своєї дитини, нехтуючи моральними та правовими нормами, що зобов`язують надавати допомогу особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, розуміючи, що малолітня перебуває в небезпечному для життя стані й позбавлене можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану і малолітство, не надала дитині необхідної допомоги за наявності можливості її надати, не вжила заходів до збереження життя дитини, усвідомлюючи, що малолітній ОСОБА_11 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, за наявних чисельних ран і гематом на тілі останньої, маючи реальну можливість надати донці першу медичну допомогу цього не зробила, за медичною допомогою до інших осіб не звернулась, тобто умисно залишила дитину в небезпечному для життя стані до моменту виявлення малолітньої ОСОБА_11 медичними працівниками та госпіталізації до Новомаячанської лікарської амбулаторії, а в подальшому до КЗ Центральна міська лікарня м. Нова Каховка, де 26.10.2017 року о 17.30 год., від отриманих травм у вигляді: закритої внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку, крововиливів в шлуночки мозку, ускладнених набряком головного мозку, малолітня ОСОБА_13 померла.
Зазначеним ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч. 3 ст. 135 КК України кваліфікуючими ознаками якого є завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство і безпорадний стан, оскільки той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, що спричинило смерть особи.
На вказаний вирок суду обвинувачена та її захисник подали апеляційні скарги в яких просять вирок суду у зв`язку з неповнотою та недоведеністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження скасувати з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, застосувати до обвинуваченої вимоги закону про зарахування попереднього ув`язнення до розрахунку день за два та вирішити питання щодо запобіжного заходу. Захисник посилаються на те, що факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 у обвинувальному акті відсутній, судом не доведено що обвинувачена залишила без допомоги доньку, не враховано висновки експерта, де зазначено про стан здоров`я ОСОБА_11 , не з`ясовано питання по те, якби ОСОБА_7 звернулась за допомогою одразу після отримання тілесних ушкоджень її дитиною то настали би наслідки у вигляді неминучої смерті ОСОБА_11 та що кваліфікація дій ОСОБА_7 на яку посилається суд, відрізняється від диспозиції ч. 1 та 3 ст. 135 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, думку прокурора, який не підтримав апеляції, обвинувачену та її захисника які підтримали апеляції, заслухавши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як передбачено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зі змісту цієї норми вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимог ст. 91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду щодо обвинуваченої ОСОБА_7 у вчинені вказаного кримінального правопорушення, за ч.3 ст.135 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені зібраними у матеріалах провадження доказами.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження і вироку щодо обвинуваченої , суд навів докази, дав їм відповідну оцінку і мотивував свої висновки стосовно ОСОБА_7 .
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину не визнала, при цьому не дала пояснень, чим позбавила суд можливості перевірити її доводи щодо невинуватості.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, за яким її засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин обґрунтовано доказами, які досліджено судом в судовому засіданні, та крім того,

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.11.2017 року (т.2 а.п. 26), де ОСОБА_7 в присутності захисника показала і розповіла як 19.10.2017 року ОСОБА_10 , якій перебував в стані сп`яніння, бив ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка сильно плакала. На ОСОБА_14 вона помітила тілесні ушкодження у вигляді синців на підборідді, на потилиці, на коліні, на тулубі. 25.10.2017 року вона помітила, що ОСОБА_14 стала себе погано почувати була температура. 26.10.2017 р. вона побачила, що з рота в ОСОБА_14 почала йти кров.
- показами свідка ОСОБА_11 за якими ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_14 рукою по обличчю та ОСОБА_14 плакала. Вона бачила у неї кров з рота і синці.
- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 за якими за 2 чи 3 дні до смерті ОСОБА_14 вона була у ОСОБА_7 і та їй тоді нічого не повідомляла. Потім ОСОБА_16 подзвонила їй біля 10 год. ранку, сказала, що ОСОБА_14 погано, що почала йти кров та питала, що їй робити, а вона їй відповіла, щоб та дзвонила лікарям та викликала «швидку». Вона подзвонила медичній сестрі, повідомила про стан ОСОБА_14 та про те, що її мабуть побили.
Колегія суддів, вважає що провина обвинуваченої підтверджується наведеними у вироку доказами і судом встановлено що ОСОБА_7 будучи матір`ю малолітньої ОСОБА_13 , з 19.10.2017 року усвідомлюючи що останній спричинено тяжкі тілесні ушкодження розуміючи, що та перебуває в небезпечному для життя стані не надала дитині необхідної допомоги та за медичною допомогою взагалі не звернулась(тільки 26.10.2017 року патронатна сестра виявивши тілесні ушкодження викликали медичну допомогу), внаслідок чого малолітня ОСОБА_13 померла.
У вироку обґрунтовано сформульовано кваліфікацію і обвинувачення щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 115 КК України, (завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. Діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили смерть особи або інші тяжкі наслідки), згідно п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України (формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення).

Твердження захисника про необхідність встановлення факту спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченій ОСОБА_7 і врахування загального стану здоров`ї померлої ОСОБА_11 є надуманими і не спростовує провину обвинуваченої у вчиненні саме цього вказаного злочину.
Що стосується доводів обвинуваченої про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17) суд дійшов таких висновків. Якщо особа вчинила злочин у період із 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина 5 статті 72 КК в редакції Закону № 838-VIII.

Перевіряючи доводи щодо неправильного зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, апеляційний суд враховує те що кримінальне правопорушення обвинуваченою вчинено 19.10.2017 року.

Таке застосування частини 5 статті 72 КК УкраїниСтаття 72 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 838-VIII від 26.11.2015, № 2046-VIII від 18.05.2017, № 2617-VIII від 22.11.2018 є правильним та відповідає вимогам кримінального закону України.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, врахував наявність всіх обставин та дійшов правильного висновку призначивши ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч.3 ст.135 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були б підставами для скасування або зміни вироку, не встановлено.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На думку колегії суддів, він ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Тобто суд першої інстанції прийняв рішення яке повністю відповідає вимогам ст.7 КПК України.

За вищевказаних обставин, апеляційні скарги обвинуваченої та захисника задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченої з доповненнями та її захисника - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2 )підпис) ОСОБА_4 (підпис) ОСОБА_3 (підпис)