Справа № 203/3162/20
Провадження № 1-кп/0203/448/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

при секретареві ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 15 серпня 2020 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Артема Костянтинівського району Донецької області, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ЗС України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_3 , знаходячись у зоні проведення операції об`єднаних сил, перебуваючи в с. Кримське, Луганської області, придбав ніж у чохлі, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на носіння вказаного ножа без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, знаходячись у зазначеному місці в указаний час, ОСОБА_3 поклав придбаний ніж у чохлі до свого рюкзака, почав носити при собі без передбаченого законом дозволу, маючи можливість його застосувати.

14 серпня 2020 року, о 21 год. 35 хв., ОСОБА_3 , маючи при собі в рюкзаці вказаний ніж в чохлі, знаходився на залізничному вокзалі станції Дніпро-Головний, розташованому за адресою: м. Дніпро, площа Вокзальна, 11, де під час перевірки працівниками поліції, документів, що посвідчують його особу, на запитання, чи має він при собі предмети, обіг яких заборонений, повідомив, що має при собі ніж у чохлі, який знаходиться в його рюкзаку, і який він погодився видати. Після цього, під час огляду в період часу з 21 год. 35 хв. по 21 год. 55 хв. ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції з рюкзака ніж у чохлі, який є холодною зброєю колюче-ріжучої дії - мисливським ножем загального призначення, виготовлений промисловим способом (іноземного виробництва), який він носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище, та пояснив, що він придбав ніж у січні 2020 року, перебуваючи в Луганській області у зоні проведення операції об`єднаних сил, дозвільних документів не мав. При перевірці інспекторами поліції документів в літку 2020 року він видав їм, придбаний раніше ніж. У скоєному щиро кається та просить суворо не карати.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, документів, що підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як нетяжкий, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проходить військову службу за контрактом, за місцем проходження служби характеризується позитивно, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжує, а також, думку прокурора щодо виду та міри покарання.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, суд, також, врахував думку учасників кримінального провадження, висловлену ними у судових дебатах, які просили врахувати майновий стан обвинуваченого, який на даний час військовослужбовець військової служби за контрактом, має невеликий матеріальний дохід, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку щодо необхідності встановити ОСОБА_3 розстрочку штрафу на 10 місяців, у відповідності до ч. 4 ст. 53 КК України, яка передбачає розстрочку призначеного такого виду покарання, як штраф, певними частинами строком до одного року.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України, розстрочити виплату штрафу на 10 місяців рівними частинами, а саме, по 1 700 (одній тисячі сімсот) гривень щомісяця.

Стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судової експертизи зброї № 19/104-7/1/870 від 19 серпня 2020 року в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривень 15 (п`ятнадцять) копійок.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Речовий доказ ніж, який поміщений до спецпакету №5224154 та знаходиться в камері зберігання речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1