Номер справи137/1396/19
1-кп/137/24/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого-адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
Встановлені обставини.
27.09.2019 затверджено обвинувальний акт, відповідно до якого ОСОБА_8 обвинувачується тому, що 05.08.2019 близько 02:00 , рухаючись в сторону магазину «ГРОШ експрес» з диско-бару «Вікторія» по вул. Соборна в смт. Літин Літинського району Вінницької області, неподалік приміщення «Нова пошта», що по вул. Соборна, 22, в ході суперечки з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, кулаком правої руки наніс останньому удар в область лівої частини голови, в результаті чого ОСОБА_5 впав на землю.
Своїми протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому назоорбітального комплексу зліва зі зміщенням уламків - перелом стінок лівої гайморової пазухи в т. ч. нижньої стінки лівої орбіти зі зміщенням, перелом кісток носа зі зміщенням, синець на обличчі зліва, забій та осадження м`яких тканин потиличної ділянки, які згідно висновку експерта № 1050/1052 від 24.09.2019 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Паспортом № НОМЕР_1 виданим 13.12.2019 органом № 0524 зазначається те, що обвинувачений змінив своє прізвище із « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 »(а.с. 79).
05.06.2020 прокурором затверджено обвинувальний акт з врахуванням зміни прізвища обвинуваченого та дати вчинення кримінального правопорушення - 04.08.2019 (а.с. 118-120).
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав обставини зазначені в обвинувальному акті зокрема у тому, що заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження. У судових дебатах визнав вину у вчиненому пояснивши, що кається.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав обвинувачення вказуючи на те, що показаннями свідків та матеріалами кримінального провадження доведено факт того, що дії ОСОБА_4 , прямо пов`язані зі шкодою завданою потерпілому ОСОБА_5 . Також просив застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_11 покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 1 року позбавлення волі, вважаючи, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, зі звільненням від покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік.
Потерпілий ОСОБА_5 підтримав позицію прокурора.
Представник потерпілого-адвокат ОСОБА_6 , у судовому засіданні часом раніше, цивільний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомила, що у в серпні 2019 року біля 02 год 30 хв. після закриття розважального закладу йшла спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Між останніми виник конфлікт з приводу колишньої дружини ОСОБА_4 . Самого удару свідок не бачила, оскільки до неї зателефонували. Коли підняла голову, то побачила, що ОСОБА_5 вже лежав на землі без свідомості. Самого удару не бачила, але чула звук удару.
Свідок ОСОБА_13 свідчила про те, що вийшли з диско-клубу спільно із ОСОБА_5 . Позаду йшов ОСОБА_4 . Зазначила, як між останніми виник конфлікт та ОСОБА_4 штовхав ОСОБА_5 . Свідок стояла між ними та намагалася розборонити стоячи лицем до ОСОБА_5 . Свідок була очевидцем одного удару котрий був нанесений ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_13 відчула, як щось торкнулось її голови, а потім ОСОБА_5 впав.
Свідок ОСОБА_14 дав свідчення про те, що обвинувачений та потерпілий йому знайомі. Свідок бачив, як після закриття розважального закладу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сварились, а сам свідок йшов позаду. Сам момент удару свідок не бачив, але почув крик дівчат, закривавлене обличчя ОСОБА_5 причини, чому обвинувачений вдарив потерпілого, свідку не відомо.
Прокурор ОСОБА_3 відмовився від допиту свідка ОСОБА_15 . Учасники процесу не заперечили щодо порядку дослідження доказів.
На підтвердження обвинувального акту прокурором надано наступні докази.
Так, відповідно до висновку експерта № 1050/1052 від 24.09.2019 (а.с. 139-140) ушкодження ОСОБА_5 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) давністю утворення, можливо - 04.08.2019.
Суд вважає, доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 122 КК України тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Судом враховано, що ОСОБА_4 , раніше не судимий (а.с. 143), за місцем проживання компроментуючі дані не надходили (а.с. 142).
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлені.
Згідно досудової доповіді, складеної відповідно до ст. 314-1 КПК України, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с. 82-82).
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових злочинів.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особи винного, враховуючи обставину, що пом`якшує його покарання - щире каяття, беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і запобігання вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді у виді 1 року позбавлення волі, вважаючи, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, зі звільненням від покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік.
Щодо цивільного позову
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, кримінально - процесуальним кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Цивільний позов заявлений потерпілим по кримінальному провадженню підлягає до часткового задоволення та стягнення відповідних сум із ОСОБА_4 , оскільки частково знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема в частині заподіяння матеріальної шкоди.
Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження заявлених позовних вимог стороною потерпілого надано оригінали квитанцій. Всі зазначені квитанції та розрахунки суд не може взяти до уваги, зокрема у розмірі 40 грн, 20 грн, 80 грн, 200 грн., 30 грн, та 1500 грн (а.с. 151) до Благодійної організації «Вінницький обласний благодійний Фонд допомоги хворим», оскільки зазначені як «пожертва», а самі платежі за своєю суттю носять добровільний характер.
При вирішенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Разом з тим, потерпілий не надав доказів розміру заподіяної моральної шкоди саме в розмірі 50 000 грн.
Оскільки злочинними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях та моральних переживаннях шляхом порушення нормального ритму його життя, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 10 000 грн. виходячи із принципів розумності, справедливості та поміркованості
Щодо судового збору
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.
На підставі п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 141 ЦПК України та п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Судові витрати - передбачені законом витрати сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе з вирішенням конкретної справи.
Відповідно до п.1 ч.2 Закону України «Про судовий збір» встановлюються ставки судового збору за подання до суду заяви майнового характеру фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
А тому, на підставі викладеного, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави Україна необхідно стягнути судовий збір в розмірі, пропорційному до задоволеного позову про стягнення матеріальної шкоди.
Речові докази відсутні.
Експерти не залучались.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 50,63, 65-67, 75, 76, 122 КК України, ст.ст. 128, 129, 337, 368, 373-374 КПК України, ст.ст. 128, 141 ЦПК України, ст. 1197 ЦК України, ст. ст. 3, 5 Закону України «Про судовий збір», суд,
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Застосувати відносно ОСОБА_4 обмеження, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, зокрема:1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов заявлений потерпілим задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави Україна 796 (сімсот дев`яносто шість) грн. 82 коп. судового збору.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1