У Х В А Л А
Іменем України
08.10.2020 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
із участю: прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
педагога ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000393 від 18.07.2019 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, учня 10 класу Буднянської спаціальної школи-інтернату Шаргородського району Вінницької обласної ради, неодруженого, невійськовозобовязаного, раніше не судимого,
- стосовно вчинення суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Близько 13 години 00 хвилин 09.05.2019 року неповнолітній ОСОБА_4 із двома іншими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою, маючи умисел, спрямований на викрадення металевих предметів з місць захоронення та на подальшу їх реалізацію, прийшли на територію Браїлівського селищного кладовища, що знаходиться в смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області по вул. Чайковського, де, діючи умисно, порушуючи загальноприйняті моральні принципи, традиції та релігійні положення щодо поховання померлого та вияву поваги до пам`яті і праху покійного, за допомогою фізичної сили демонтували секції металевого огородження та в подальшому з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу вчинили крадіжку металевої огорожі могили покійного ОСОБА_8 - родича ОСОБА_9 , що була виготовлена з чорного металу, загальною вагою 70 кг, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 375,20 грн.
Вказані дії неповнолітнього ОСОБА_4 становлять ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.297 Кримінального кодексу України, за кваліфікуючими ознаками наруги над могилою, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
В судовому засіданні прокурор підтримала власне клопотання з викладених у ньому обгрунтувань щодо недосягнення ОСОБА_4 віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вказане суспільно небезпечне діяння, та просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд його тітці ОСОБА_10 .
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 , пояснив, що вказаного дня 2019 року він вдома розпивав спиртні напої разом із своїм відчимом та дядьком. Згодом, як скінчились кошти, останній запропонував піти на кладовище та зняти огорожу з могили та здати на металобрухт, на що вони із вітчимом погодились. Прийшовши на місцеве кладовище, почали знімати огорожу з могили, коли їх побачив незнайомий чоловік та почав кричати. Вони злякались і сховались у кущах та деякий час перечекали, потім продовжили ззадумане. Знявши металеву огорожу, заховали її, а наступного дня приїхали працівники поліції та вітчим вказав їм місце, де вони заховали викрадене. Щодо задоволення клопотання прокурора не заперечив. Пояснив, що йому соромно за вчинене. Вказав, що хоче жити разом з тіткою.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 пояснила, що неповнолітній ОСОБА_4 є її сином та наразі навчається та проживає в Буднянській загальноосвітній школі-інтернаті, а у вихідні дні він перебуває у своєї рідної тітки ОСОБА_10 09.05.2019 року син перебув у неї вдома та розказав про вчинене, вважаючи, що їм за це нічого не буде, оскільки думали, що огорожа була нікому не потрібною. Зазначила, що на даний час її син проживає в школі-інтернаті, а у вихідні дні перебуває у своєї рідної тітки ОСОБА_10 . Вказала, що розуміє винуватість свого сина. З клопотанням прокурора погодилась.
В судовому засіданні особа, яка виявила бажання на передачу їй під нагляд неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_10 пояснила, що неповнолітній ОСОБА_4 є її племінником. Запевнила, що вона може здійснювати належний догляд за ним та розуміє наслідки передачі під нагляд неповнолітнього ОСОБА_4 . Зазначила, що у них гарні стосунки, ОСОБА_4 поводить себе добре, відвідує школу, добре навчається та періодично допомагає їй по господарству.
Педагог ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є класним керівником неповнолітнього ОСОБА_4 , останній навчається в навчальному закладі п`ятий рік, за час навчання проявив себе як здібний до навчання, завдання виконує за заразком вчителя, інколи потребує корекційної роботи, однак після проведення роботи над помилками швидко виправляється, завжди доводить справи до логічного завершення, є трудолюбивим та завжди намагається допомогти іншим. За час перебування у школі він жодного разу нікого не скривдив, має дружні стосунки в класі. Вказала, що ОСОБА_4 постійно перебуває під наглядом своєї тітки ОСОБА_10 , яка мешкає неподалік від школи-інтернату, тож вона має є змога пересвідчитись у цьому. ОСОБА_4 завжди охайний, у чистому одязі, ОСОБА_10 часто цікавиться та турбується його шкільним життям. Сам ОСОБА_4 дуже шкодує про свій ганебний вчинок, раніше ніколи не вчиняв подібного та скарг на нього не було. З клопотанням прокурора погодилась.
Представник служби у справах дітей Жмеринської РДА ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилась, подавши заяву, якою просила провести розгляд справи у її відсутність, при вирішенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, поклалась на розсуд суду.
В судове засідання потерпіла ОСОБА_9 та представник ювенальної превенції за їх належним викликом не з`явились, поважних причин своєї неявки не повідомили.
Відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень.
Заслухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, виходячи з наступного.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення вказаного суспільно небезпечного діяння 09.05.2019 року він не досяг повних 16 років; його батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_5 (а.к.п.24)
Відповідно до довідки ОСК ГУНП України у Вінницькійобласті та ОСК МВС України віл 24.07.2019 року відомості щодо притягнення до кримінальної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_4 відсутні (а.к.а.25).
Згідно з наказом Буднянської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернату Шаргородського району Вінницької області від 01.09.2016 року №114 зараховано ОСОБА_4 до списку учнів шостого класу (а.к.п.61).
Відповідно до характеристик від 07.06.2019 року №208 та від 26.07.2019 року №254 ОСОБА_4 навчається у Буднянській спеціалізованій загальноосвітньій школі-інтернаті з 2016 року, виявляє позитвне ставлення до навчання, але в поведінці потребує постійного контролю з боку медпрацівників. Інколи конфліктує з учителями та вихователями. Людить рухливі ігри, фізичну працю, особливо якщо є стимул заохочення. Погано впливає на учня домашня атмосфера під час поїздки на вихідні та канікулярні дні. Мати не приділяє належної уваги вихованню сина, не підтримує спілкування з вихователями та класним керівником (а.к.п.26).
Згідно довідки виконкому Браїлівської селищної ради Жмеринського району від 05.06.2019 року №1845 ОСОБА_4 проживав в АДРЕСА_2 , без реєстрації із матір`ю ОСОБА_5 , дядько ОСОБА_13 , та співмешканцем матері ОСОБА_14 (а.к.п.27).
Відповідно до довідок КУ "Жмеринська ЦРЛ" від 19.06.2019 року №5 та від 14.06.2019 року №397 неповнолітній ОСОБА_4 на обліку в психкабінеті та наркокабінеті протягом останніх п`яти років не значився і за лікуванням не звертався (а.к.п.28,29).
Згідно довідки Шаргородської центральної районної лікарні від 11.06.2019 року №999 ОСОБА_4 на диспансерному обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п.30).
Відповідно до копії витягу з протоколу засідання психологощмедико-педагогічної консультації від 01.03.2016 року №8-18к/23 ОСОБА_4 має певні рекомендації щодо навчання за програмою спец. ЗОШ для РВД, корекційно-розвиткової роботи практичного психолога, логопеда, динамічного спостереження педагогами навчального закладу (а.к.63).
Згідно ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що співучасть неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, доведена в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.22 КК України кримінальна відповідальність за вказаний злочин настає з шістнадцяти років.
Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 конкретного виду з переліку заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Згідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_4 суд враховує особу неповнолітнього, який задовільно характеризуються за місцем постійного проживання та позитивно характеризується за місцем його навчання, не перебуває на обліку в секторі ювенальної превенції та в службі у справах дітей з приводу інших протиправних дій, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не стоїть, на момент вчинення суспільно небезпечного діяння його вік перевищив 14 років, але не досяг повних 16 років, отже ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України.
Таким чином, в ході судового розгляду не встановлено визначених законом підстав, за яких суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжних заходів та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з чим до неповнолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру.
Згідно з ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою ст.105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.105 КК України у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, суди ухвалюють рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом як найкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру, якщо слід, то який саме.
З огляду на зазначене вище, враховуючи умови життя та виховання неповнолітнього ОСОБА_4 , який характеризується виключно позитивно і власну провину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що відносно неповнолітнього ОСОБА_4 доцільно застосувати примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд тітці ОСОБА_10 , на її прохання, оскільки на думку суду вона має можливість забезпечити племіннику позитивний виховний вплив та постійний і належний контроль за його поведінкою, строком на один рік, що є достатнім з огляду на характер вчиненого суспільно небезпечного діяння та інші дані, встановлені судом.
З урахуванням повідомлення прокурора про вирішення в межах судового розгляду іншого кримінального провадження по обвинуваченню інших осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, питань, пов`язаних із речовими доказами та процесуальними витратами, їх повторне вирішення у даному судовому розгляді є вочевидь недоцільним.
Враховуючи викладене, керуючись ст.22, 97, 105 КК України, ст.498-500, 501 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання задоволити.
Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його строком на один рік під нагляд ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , на прохання останньої.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1