У Х В А Л А
іменем України

05 листопада 2020 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача-інспектора СД Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна,

у с т а н о в и в :

05.11.2020 дізнавач-інспектор СД Зміївського відділу поліції ОСОБА_3 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000161 від 05.11.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на вилучений під час огляду місця події 04.11.2020 дерев`яний кутовий диван (кухонний кутовий) коричневого кольору з шкіряним матеріалом.

На обґрунтування клопотання зазначено, що кримінальне провадження розпочато за фактом таємного викрадення кухонного дивану ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_5 показав, що 28.10.2020 він дозволив користуватися та надав ключі від свого домоволодіння ОСОБА_6 , щоб останній прибрався та виніс сміття, але 04.11.2020 по приїзду до свого домоволодіння він виявив відсутність кухонного дивану.

04.11.2020 під час огляду місця події у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 добровільно видала викрадений диван, який ОСОБА_5 впізнав як власний.

Дізнавач вважав, що тимчасово вилучений диван є предметом кримінального правопорушення, та може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, тому необхідно вжити заходів до його збереження шляхом накладення на нього арешту.

Ухвалою слідчого судді від 05.11.2020 призначено розгляд клопотання.

Прокурор ОСОБА_4 подала заяву, в якій просила розглянути клопотання слідчого за її відсутності, на задоволенні клопотання наполягала.

Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, шляхом телефонного зв`язку повідомив про неможливість прибуття до суду, просив проводити судовий розгляд за його відсутності, проти накладення арешту на тимчасово вилучене майно не заперечував.

За таких обставин клопотання розглянуто за відсутності дізнавача, прокурора, особи, майно якої тимчасово вилучено та особи.

Дослідивши доводи клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного.

Частиною першою, пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: 7) арешт майна.

Відповідно до положень статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 1 статті 40-1 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Відповідно до статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000161 відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до реєстру 05.11.2020, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - частина 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

З протоколу огляду місця події від 04.11.2020 та заяви ОСОБА_7 вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 видала працівникам поліції дерев`яний кутовий диван (кухонний кутовий) коричневого кольору з шкіряного матеріалу.

В подальшому, постановою дізнавача від 05.11.2020 вилучений диван було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Наданими доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 132 Кримінального процесуального кодексу України.

Відсутні підстави вважати, що диван вилучено з порушенням процесуальних норм.

Клопотання дізнавача про накладення арешту на тимчасово вилучений диван відповідає вимогам частини 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

За таких обставин, клопотання дізнавача підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких і покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного і керуючись статтями 131, 132, 170-173, 175, 237 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :

1. Клопотання задовольнити.

2. Накласти арешт, який полягає у забороні відчуження та розпорядження, на вилучений під час огляду місця події 04.11.2020 дерев`яний кутовий диван (кухонний кутовий) коричневого кольору з шкіряним матеріалом.

3. Ухвала про арешт тимчасово вилученого майна підлягає виконанню негайно дізнавачем-інспектором СД Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , на якого покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, щодо якого застосовано арешт.

4. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів зі дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1