УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 513/688/17

Номер провадження 1-кс/495/2304/2020

09 грудня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області заяву захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

25.11.2020 року захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 надав до суду заяву про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи свою заяву, захисник ОСОБА_4 зазначив, що суддею ОСОБА_5 23.11.2020 року було винесено ухвалу про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору добу.

Захисник ОСОБА_4 зазначає, що відвід судді не є незгодою із процесуальним рішенням судді, проте в тексті ухвали наявна позиція судді ОСОБА_5 щодо безумовної вини ОСОБА_3 , попри презумпції невинуватості, яка є однією з конституційних засад захисту прав людини та громадянина.

Отже, висловлювання в ухвалі суду про «продовження вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 » свідчить, що суддя ОСОБА_5 вже вирішила для себе та має стале уявлення про наявність вини в діях ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Оскільки кримінальне правопорушення це є синонімом злочину.

Таким чином, висловлювання судді «про можливе продовження злочину» передбачає розуміння судді про те, що ОСОБА_3 безумовно вчинив злочин, за яким його обвинувачують в даному провадженні, проте за відсутності обвинувального вироку суду такі думки судді неприпустимі, оскільки продовжувати злочини (тобто вчиняти їх більш одного разу) може особа, яка визнана винною.

Отже, суддя ОСОБА_5 має стале, тверде переконання про наявність вини ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні, що змушує сторону захисту заявити про недовіру, яка виражена у формі заяві про відвід.

З огляду на вищевикладене, захисник вважає, що висловлювання суду про «продовження вчинення злочинів» без будь-яких доказів, наданим прокурором, а саме: наявність кримінальних проваджень, в яких ОСОБА_3 повідомлений про підозру або існування обвинувального вироку, свідчить про переконливу позицію судді щодо вини ОСОБА_3 до винесення вироку. Крім того, захисник зазначає, що судом в порушення триденного строку розглядалось клопотання про обрання запобіжного заходу .

На підставі наведеного захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить відвести суддю ОСОБА_5 від розгляду даного кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просив розглянути заяву про відвід у його відсутність.

У судове засідання прокурор військової прокуратури ОСОБА_7 не з`явився, просив розглянути заяву про відвід у його відсутність. Надав заперечення, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_5 . Вважає дану заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Вказана заява не містить об`єктивного підтвердження існування жодної з підстав, зазначених в статті 75 КПК України. Сторона захисту безпідставно посилається на нібито наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості суду, вказуючи на нібито некоректне формулювання суддею при винесенні ухвали суду від 23.11.2020 року (виключно на думку самої сторони захисту) щодо існування на переконання суду ризиків можливості продовження Атанасовим вчинення кримінальних правопорушень. Вказане суддею ОСОБА_5 формулювання повністю відповідає вимогам КПК України. Враховуючи зазначене, подане стороною захисту клопотання є безпідставним, оскільки вказане суддею ОСОБА_5 при винесення ухвали від 23.11.2020 року формулювання повністю відповідає нормам КПК України та визначеним КПК України загальним засадам здійснення кримінального провадження. Виконання суддею повноважень в межах норм КПК України не може бути підставою для її відводу.

У судове засідання інші учасники процесу не з`явились, були повідомлені належним чином.

Вивчивши заяву про відвід, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.75 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Під час розгляду справи суд має бути безстороннім і незалежним, не повинен виявляти будь-яку упередженість та особливі переконання, чітко дотримуватися вимог закону. Але, у зв`язку із вказаними обставинами, сторони по справі можуть поставити під сумнів законність дій судді і неупередженість суду.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін. Тобто, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості суддів розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

Другим показником Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, 27.07.2006 року №2006/23 визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів. Суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах. Перед розглядом справи (про який відомо, що він відбудеться, або це тільки передбачається) суддя утримується від будь-яких коментарів, що могли б з огляду на розумну оцінку ситуації якимось чином вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема, у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У рішенні ЄСПЛ «Skrlj v. Croatia» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

В постанові Великої палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 908/137/18 зроблено висновок, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46). Згідно з об`єктивним критерієм Велика палата Верховного Суду зазначила, що необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи. Проте, заява судді-доповідача у даній справі про відвід від розгляду справи була задоволена Великою палатою Верховного Суду, з тих підстав, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді-доповідача під час вирішення справи.

Як вбачається із заяви про відвід, захисник ОСОБА_4 обґрунтовує заяву виключно незгодою з прийнятими рішеннями судді ОСОБА_5 та мотивуваннями суду, що викладені у вказаних рішеннях при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 368 ч.3 КК України.

Таким чином, суд вважає, що заява захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження не є обґрунтованою, заявник не посилається на конкретні обставини у своїй заяві, передбачені положеннями ст. 75 КПК України, тому суддя не вбачає підстав для відводу в розумінні ст. 75 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_5 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 81-82, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 368 ч.3 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1