ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 766/7914/18 Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/789/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: запобіжні заходи
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвокатів ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 травня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Херсона, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зарєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 27 липня 2020 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 00003002, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою вищевказаного суду від 28 травня 2020 року, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , задоволено, продовжено строк його тримання під вартою строком до 27 липня 2020 року, включно.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема, апелянт зазначає, про те, що в порушення вимог КПК України, прокурором клопотання про продовження строку тримання його під вартою було заявлено в усній формі.

Крім того, апелянт зазначає про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України на які послався прокурор аргументуючи своє клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до приписів ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку запобіжного заходу, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , судовий розгляд кримінального провадження відносно нього не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходив з того, що ризики, які мали місце до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

При вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За вищевказаних обставин є всі підстави вважати про існування належних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Крім того, приймаючи рішення щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд цілком слушно виходив із того, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні відразу двох кримінальних правопорушень, в тому числі тяжкого, санкція статті за вчинення якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не працює, не має законного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, вчинив тяжкий злочин.

Наведені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений обвинуваченому ОСОБА_7 з метою забезпечення належного виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором під час судового розгляду та наведені в оскаржуваній ухвалі суду з урахуванням даних про особу обвинуваченого, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на що, доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків є неспроможними.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Не є порушенням вимок КПК України і дії проектора щодо з`явлення ним усного клопотання про продовження строку тримання під вартою, а тому і доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.
Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого чи істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарги задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області, якою йому продовжено строк тримання під вартою до 27 липня 2020 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: