Справа № 461/8616/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1257/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.10.2020, по матеріалах кримінального провадження № 000070 внесеного в ЄРДР 23.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 369, ч.3 ст.368, ч.1 ст. 368 КК України, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно металеві труби вилучені 16.10.2020 у домоволодінні ОСОБА_6 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.10.2020 частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та накладено арешт на дві металеві труби загальною довжиною 24 м (кожна по 12 м), діаметром 159 мм (?16 см), вилучені 16.10.2020 слідчим, на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку у домоволодінні ОСОБА_6 . У решті вимог клопотання відмовлено.

На вказану ухвалу подав апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який просить поновити строк апеляційного оскарження; ухвалу слідчого судді скасувати; у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. З даною ухвалою не згідний.

Щодо пропущеного строку, то про існування ухвали довідався від адвоката, який 27.10.2020 ознайомився з матеріалами клопотання про арешт майна і 02.11.2020 скерував в суд апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що стороною обвинувачення не виконані вимоги ч.5 ст. 132 КПК України, тобто не надані до клопотання докази обставин на які послався слідчий. Розгляд клопотання проведений без слідчого. Повідомлення про підозру йому, ОСОБА_6 , та його дружині ОСОБА_10 на час обшуку не було вручено. Їх допитували в якості свідків. Зазначене спростовує наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Також слідчим не надано доказів того, що вилучені металеві труби були отримані як неправомірна вигода. Слідчим суддею не обґрунтовано на підставі чого він прийшов до переконання що вилучені труби є саме предметами неправомірної вигоди, а не придбаними законним способом.
Апелянт наполягає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. 132 КПК України, а тому є незаконною і підлягає скасуванню. Крім того його, як власника чи тимчасового володільця, не було повідомлено про розгляд клопотання слідчого про арешт майна в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, міркування с представника апелянта - адвоката ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційні вимоги викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , думку прокурора про відмову у задоволені апеляційної скарги, обговоривши доводи наведені в клопотанні про накладення арешту на майно, вивчивши матеріали кримінального провадження надані суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг у відповідності до вимог ст. 404 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Також, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 171 КПК України встановлено обов`язкові вимоги, яким повинно відповідати клопотання про арешт майна.
Завданням кримінального провадження повинні досягатися таким чином щоб до жодної особи не було застосовано необґрунтованого процесуального примусу (ст. 2 КПК України).

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні в якості речового доказу (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69).

При винесенні ухвали судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього доказів в матеріалах кримінального провадження.

З ухвали слідчого судді вбачається, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000707 внесеному у ЄРДР 09.09.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України по фактам:

- надання посадовими особами підприємств Львівської області, за попередньою змовою групою осіб, в період 2020 року, неправомірної вигоди службовим особам державного органу за вчинення дій, з використанням наданого їм службового становища;

- вимагання та одержання неправомірної вигоди службовими особами із контролюючих органів Львівської області у період 2020 року;

- вимагання неправомірної вигоди службовою особою державного органу;

- надання неправомірної вигоди службовими особами комунальних підприємств міста Львова (а.с. 5-7).

У ході досудового розслідування слідчим 16.10.2020, на підставі ухвали слідчого судді від 18.09.2020, було проведено обшук в домоволодінні ОСОБА_6 , де також проживає ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено протокол, відповідно до вимог ст.ст. 104-106, 223, 233, 234, 236 КПК України. За результатами проведення обшуку, виявлено та вилучено дві металеві труби довжиною 12 м та діаметром 16 см, кожна.

Вилучені у ході обшуку предмети постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучене в ході проведення обшуку майно могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, могло бути використано під час вчинення злочину, потребує додаткового дослідження, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження, вилучених речей має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке слідчим суддею накладено арешт, відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор у суді апеляційної інстанції підтвердив, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває. По справі є достатньо належних доказів, які вказують на ймовірне вчинення злочину, а тому можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків можуть перешкодити кримінальному провадженню, атому арешт майна, як спосіб обмеження права власності є розумним та виправданим.

Що стосується покликань апелянта про те, що ОСОБА_6 чи його дружині, на момент проведення обшуку, не було пред`явлено підозру, то слід звернути увагу, що згідно вимог ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру здійснюється при наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. ОСОБА_6 був присутній при проведенні у його помешканні обшуку.

По даному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування для з`ясування наявності або відсутності в діях ОСОБА_6 та інших осіб ознак кримінального правопорушення. Відповідно здійснюються слідчі дії, передбачені чинним КПК, зокрема на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук у домоволодінні ОСОБА_6 , де було виявлено металеві труби, які у відповідності до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами.

Покликання апелянта про те, що слідчим суддею в ухвалі про арешт майна не наведено доказів того, що вилучені труби не були придбанні законним шляхом, а є предметами неправомірної вигоди, то таке є предметом досудового розслідування кримінального провадження, яке триває.

Апеляційні вимоги про те, що ОСОБА_10 чи його дружина не знали про розгляд клопотання слідчого про арешт майна спростовується заявою адвоката ОСОБА_11 від 21.10.2020, де він просить розглядати дане клопотання без участі ОСОБА_10 , яка покладається на розсуд суду (а.с.19).

Всі наявні у кримінальному провадженні фактичні дані слідчим суддею першої інстанції були враховані. Правових підстав для скасування арешту на вилучене майно, на підставі вимог ст. 170 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на вищезазначене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого у накладені арешту на майно, яке вилучене у гр. ОСОБА_6 діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, а тому доводи апелянтів стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Колегія суддів не вбачає будь-якої невідповідності висновку суду першої інстанції нормам КПК України та фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.
Апеляційні скарги ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.10.2020, по матеріалах кримінального провадження № 000070 внесеного в ЄРДР 23.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369, ч.3 ст.368, ч.1 ст. 368 КК України, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно металеві труби вилучені 16.10.2020 у домоволодінні ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: