БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/47/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000105 від 10.12.2020р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11.09.2014р. за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12.02.2018р. за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту; вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23.01.2019р. за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, яке скасовано ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2020 року, -

в скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 10 грудня 2020 року близько 09-00 год., перебуваючи на стадіоні «Колос» Борзнянської ЗОШ 1-3 ступенів ім. Х.Алчевської, розташованого в м. Борзна Чернігівської області, вул. Б. Хмельницького, знайшов поліетиленовий пакет, у якому знаходився паперовий згорток з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка являється наркотичним засобом метадоном (фенадоном), обіг якого заборонено, маса якого становить 0,0459г, таким чином, незаконно без мети збуту придбав 0,0459г даного наркотичного засобу, після чого, усвідомлюючи свої протиправні дії, незаконно без мети збуту зберігав вищевказану кількість наркотичного засобу при собі до 12-40 год. 10 грудня 2020 року, коли його було вилучено працівниками поліції.

ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що він вранці 10 грудня 2020 року, проходячи по території місцевого стадіону «Колос», біля лавочок помітив поліетиленовий пакет з пляшками та залишками їжі, в якому знаходився згорток з вмістом у ньому білої кристалоподібної речовини. Оскільки він є наркозалежною особою, хоча на обліку не перебуває, то впізнав у цій речовині наркотичний засіб метадон, який забрав собі для власного споживання. Цього дня близько обіду працівники поліції запросили його до відділу поліції з приводу розслідування ними вбивства його хрещеної ОСОБА_5 . Оскільки він був схвильований, то поліцейські почали його підозрювати, в зв`язку з чим він повідомив, що має при собі наркотичний засіб, який у присутності понятих у нього було вилучено; ніяких претензій з цього приводу до органу поліції не має, вважає їх дії законними. Розкаюється в скоєному.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу, стосуються процесуальних витрат та речових доказів.

Заслухавши обвинуваченого, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, суд находить, що винуватість ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту наркотичного засобу, скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.309 КК України, і його дії кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений, проживає сам, є особою працездатного віку, але не працює, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та є особою, яка має судимість.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Прокурором в обвинувальному акті обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, зазначено: вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.

Водночас, суд вважає за необхідне виключити ці обтяжуючі покарання обвинуваченого обставини з огляду на наступне.

Відповідно до ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Згідно з ч.1 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який у відповідності до ст.7 КПК України відноситься до загальних засад кримінального провадження. Складовими елементами даного принципу є юридична визначеність, заборона свавільності.

Також в ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено фундаментальний принцип «ніякого покарання без закону».

Європейський суд з прав людини в п.51 рішення від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» вказав на необхідність дотримання «якості закону», вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

З урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018р., який набрав чинності з 01.07.2020р., приписами ст.12 КК України встановлено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини (ч.1). Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч.2). Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі (ч.3).

В ст.32, 34 КПК України надано визначення понять «повторність кримінальних правопорушень» та «рецидив кримінальних правопорушень», тобто, мова йде як про кримінальні проступки, так і злочини.

Натомість, положеннями п.1 ч.1 ст.67 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються: вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів. Водночас, в п.2-4, 6-9, 13 ч.1, ч.2, 4 ст.67 КК України Законом №2617-VIII від 22.11.2018р. слово «злочин» замінено словами «кримінальне правопорушення».

Отже, аналіз зазначених норм законодавства України про кримінальну відповідальність у їх системному взаємозв`язку та з нормами міжнародного права дає підстави для висновку, що передбачені в п.1 ч.1 ст.67 КК України обтяжуючі покарання обставини (повторність, рецидив) законодавець поширив лише на кримінальні правопорушення, вчинені у формі злочинів. Інакше ж тлумачення призведе до протиправного та свавільного обмеження прав, свобод та інтересів особи.

Разом з тим, ОСОБА_4 скоїв діяння, передбачене ч.1 ст.309 КК України, яке в силу вимог ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, в зв`язку з чим наведені в обвинувальному акті обтяжуючі покарання обставини - вчинення злочину повторно та рецидив злочинів - в даному випадку не можуть бути застосовані.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, кількість наркотичного засобу, майновий стан, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 більш суворий вид покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.309 КК України, яким є обмеження волі.

Крім того, оскільки нове кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим після постановлення вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2019 року, до відбуття покарання за яким засуджений ще не приступив, то суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за правилами ст.71 КК України у виді реального обмеження волі.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Згідно зі ст.124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути 817,25 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.71, 72 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2019 року з урахуванням ухвали Борзнянського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2020 року, й визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу його прибуття і постановки на облік у виправному центрі за місцем відбування покарання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 817,25 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Речові докази по справі, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області: пакет з вмістом у ньому 0,0459г наркотичного засобу (метадону) знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1