Провадження № 11-кп/4820/120/21
Справа № 688/615/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2020 року,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2020 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Траулин Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, на утриманні якого двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого 22.01.2020 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, п.п. г) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України до покарання призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2020т року і остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 10 днів позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.
Стягнуто з ОСОБА_7 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №12.1-0136:20 від 25.02.2020 року в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 копійки у дохід держави.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 , будучи судимим вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2020 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, маючи не відбуте покарання, на шлях виправлення не став та вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 15 лютого 2020 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_7 під час розпиття алкогольних напоїв із ОСОБА_10 поруч із кафе-магазином «Яна» по вул. 400-річчя Шепетівки, 1, в м. Шепетівка, побачив потерпілого ОСОБА_11 , який повертався додому, йдучи повз парк ім. Валі Котика, із спортивною сумкою на правому плечі і поліпропіленовими пакетами у лівій руці, якого вирішив пограбувати.

З цією метою, ОСОБА_12 , керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, з метою заволодіння чужим майном, не повідомляючи ОСОБА_10 про свої дійсні наміри, почав переслідувати потерпілого ОСОБА_11 та, ідучи позаду останнього разом із ОСОБА_10 , почав наближатись до потерпілого, який помітивши їх пришвидшив рух у напрямку свого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 , наздоганяючи ОСОБА_11 , з метою заволодіння майном останнього, почав вимагати передати йому 50 грн., на що потерпілий відмовив та продовжив рух. Проте ОСОБА_12 , діючи умисно, вчинив психічне насильство відносно потерпілого, яке виразилось у висловлюванні реальних погроз щодо застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для його життя чи здоров`я, у разі ненадання грошових коштів. Потерпілий ОСОБА_11 , розуміючи реальність погроз ОСОБА_13 щодо заподіяння йому фізичного насильства з метою заволодіння грошовими коштами та майном, знаходячись поряд із будинком АДРЕСА_3 , залишив власну спортивну сумку та поліпропіленові пакети із майном, яке у них знаходилось, після чого втік у напрямку свого будинку. Після чого ОСОБА_12 того ж дня, у той же час, у вказаному місці, розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, відкрито в присутності ОСОБА_10 , який відмовляв його від неправомірних дій, підійшовши до залишеного потерпілим майна, відкрито заволодів спортивною сумкою марки «Favor», вартістю 326 грн. 67 коп., у якій знаходились три чоловічі сорочки з довгими рукавами 54 розміру бувші у використанні, вартістю 60 грн. за одну, загальною вартістю 180 грн.; три чоловічі футболки 54 розміру бувші у використанні, вартістю 50 грн. за одну, загальною вартістю 150 грн.; пара чоловічих шкіряних рукавиць марки «PLONEER»-JINYUPIJIAN, вартістю 200 грн., якими у подальшому розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 856 грн. 67 коп.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, захисник адвокат ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, а саме застосувати ст. 69 КК України та відповідно до ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим та винесеним з порушенням норм процесуального права. Вказує, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є занадто суворим, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого. Зазначає, що при призначенні покарання судом не враховано, що обвинувачений щиро розкаявся, просив вибачення за скоєне у потерпілого, має позитивні характеристики з роботи та по місцю проживання, підвищеної небезпеки для оточуючих не становить, його діями не було завдано великої шкоди для потерпілого і шкода відшкодована повністю, думку потерпілого, який претензій не має та просив не призначати суворе покарання.

На аналогічні доводи в поданій апеляційній скарзі посилається і обвинувачений ОСОБА_7 та просить вирок суду змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. ст. 69 та 75 КК України. Вважає призначене йому покарання занадто суворим.

Не погоджуючись з вироком суду захисник адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій просить вирок суду в частині призначення покарання змінити, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробування з іспитовим строком, звільнивши останнього з-під варти в залі суду. Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на аналогічні доводи, зазначені в апеляційних скаргах захисника адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, поясненна обвинуваченого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та відповідно його кримінально - правова оцінка не оскаржується, тому не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції та колегією суддів не перевіряються.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочинного діяння відповідає фактичним обставинам і підтверджується наявними доказами по справі, яким суд дав вірну кримінально - правову оцінку.

ОСОБА_7 визнаючи себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення як в апеляційній скарзі так і в суді апеляційної інстанції просив пом`якшити призначене йому судом покарання, застосувавши ст. 69 КК України та 75 КК України.

Суд обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 і призначив йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 71, п.п. г) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України до покарання призначеного даним вироком, частково приєднав невідбуте покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2020т року і остаточно визначив ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 10 днів позбавлення волі.

При цьому судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, конкретні обставини справи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимий вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2020 року до покарання у виді 240 годин громадських робіт, перебуває на обліку у Шепетівському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, станом на 23.09.2020 року відпрацював 84 години громадських робіт, маючи невідбуте покарання, знову вчинив тяжкий умисний злочин, не працює, під динамічним спостереженням та на обліку у лікарів нарколога та психіатра КНП «Шепетівська ЦРЛ» не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, згідно досудової доповіді органу пробації виправлення останнього без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування заподіяної шкоди.
Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, рецидив кримінальних правопорушень.

Суд призначаючи покарання дотримався загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України. Призначене покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає. Як не вбачає і підстав для застосування ст. 75 КК України, враховуючи вищевикладене та той факт, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та його суспільну небезпечність.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що при призначенні покарання судом не враховано, що обвинувачений щиро розкаявся, просив вибачення за скоєне у потерпілого, має позитивні характеристики з роботи та по місцю проживання, підвищеної небезпеки для оточуючих не становить, його діями не було завдано великої шкоди для потерпілого і шкода відшкодована повністю, думку потерпілого, який претензій не має та просив не призначати суворе покарання, перевірені колегія суддів та визнані необґрунтованими. Оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, наведена в апеляційних скаргах низка обставин, була враховано судом при призначенні міри покарання та є такими, що не свідчать про можливість призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.

Істотних порушень вимог КПК України в кримінальному провадженні не встановлено.

На підставі вищенаведеного колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді