Справа № 214/5093/20
1-кп/214/879/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 1261 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на строк 60 днів, оскільки ризики, що були наявні на час обрання запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, а також у зв`язку з тим, що термін дії запобіжного заходу спливає.

Підставами вважати, що в кримінальному проваджені продовжують існувати ризики передбачені у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є те, що обвинувачений ОСОБА_7 може спробувати: п. 1. Переховуватись від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжких умисних злочинів. Окрім цього ОСОБА_7 є колишнім працівником поліції, має відповідну вищу освіту, усвідомлює імовірність наслідків у вигляді засудження до реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін. Також, будучи працівником правоохоронного органу, а саме оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 обізнаний в питаннях розшуку злочинців та відповідних способів та заходів переховування та уникнення від розшуку. А отже, розуміючи невідворотність покарання, може використовувати наявні знання для переховування від суду з метою уникнення кримінального покарання; п.3 незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки на даний час потерпілий та свідки в судовому засіданні не допитані. Так є підстави вважати, що на неповнолітнього потерпілого може здійснюватися тиск як безпосередньо з боку обвинуваченого ОСОБА_7 , так і за його вказівкою чи проханням іншими особами, в тому числі працівниками поліції. Окрім того, деякі свідки у кримінальному провадженні є працівниками Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, і спілкуючись з ними, ОСОБА_7 може намагатися впливати на них з метою зміни наданих свідчень або надання неправдивих свідчень на його користь; п.4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_7 значний час працював в правоохоронних органах, має зв`язки з іншими працівниками правоохоронних органів, внаслідок чого не виключені ризики вчинення дій спрямованих на перешкоджання явки осіб, зокрема свідків, до суду. Як шляхом безпосереднього впливу на зазначених осіб так і шляхом ігнорування співробітниками поліції належного виконання забезпечення розшуку та приводу свідків; п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення

Представник потерпілого та потерпілий, кожен окремо, підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, заперечували щодо клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, натомість просили у задоволенні клопотання відмовити, та обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту в нічний час доби або у вигляді особистої поруки, про що також надали суду відповідне письмове клопотання. Також просили при обранні запобіжного заходу врахувати характеризуючі дані обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, постійне місце реєстрації, про що суду також надали копії документів.

Обговоривши з учасниками судового провадження подані клопотання суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).

Також, суд враховує наявність дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останній обгрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких злочинів, може переховуватись від суду, вчинити інше правопорушення, враховуючи що ОСОБА_7 тривалий час був працівником поліції, може здійснюватися тиск на неповнолітнього потерпілого, як безпосередньо так і за його вказівкою чи проханням іншими особами, в тому числі працівниками поліції. Крім того, деякі свідки у кримінальному провадженні є працівниками Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області , що вказує на можливість незаконного впливу на них.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 , можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, продовжити злочинну діяльність, на думку суду, є підставою для продовження останньому саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку.

Обрання (зміна) обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язане з тримання під вартою, з врахуванням того, що він обвинувачується у вчинення тяжких злочинів, за якими згідно санкції за ч.1 ст.121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та згідно санкції ч.3 ст.365 КК України- передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та враховуючи, що ОСОБА_7 був тривалий час працівником поліції, має відповідну вищу освіту, усвідомлює імовірність наслідків у виді засудження до реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін. Також, будучи колишнім працівником правоохоронного органу, а саме оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 обізнаний в питаннях розшуку злочинців та відповідних способів та заходів переховування та уникнення від розшуку. А отже ОСОБА_7 , може використати наявні знання для переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання, що на думку суду, не забезпечить його належну процесуальну поведінку і виконання ним процесуальних обов`язків.

Особиста порука також не може бути застосована до обвинуваченого ОСОБА_7 оскільки опитані судомв минулому судовому засіданні громадяни ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не розуміють суті вказаного запобіжного заходу та обов`язків, які може покласти на них суд в разі застосуваня цього запобіжного заходу, а підтримуючи подані ними клопотання керуються лише особистими симпатіями до обвинуваченого.

Таким чином, обставини, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінилися, за таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Таким чином, суд, не вдаючись до висновків щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 та беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, які існували на час обрання і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли, з урахуванням ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для його зміни на більш м`який запобіжний захід, та приходить до висновку про необхідність продовження відносно останнього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 110, 369, 371 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на два місяці до 07 грудня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду упродовж семиденного строку від дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 12.10.2020 року.

Головуючий суддя : ОСОБА_1