Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 275/570/18
Провадження № 1-кп/935/295/20
У Х В А Л А
Іменем України
23 червня 2020 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури, у кримінальному провадженні №0000125 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски Лохвицького району Полтавської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , утримується в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)», у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, п. 6, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Машівка Машівського району Полтавської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , утримується в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)», у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
встановив:
До Коростишівського районного суду Житомирської області відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 15.06.2020 у порядку положень ст.34 КПК України, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, п. 6, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яке обґрунтовано тим, що ризики, які були підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово судимі, можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення для забезпечення себе засобами існування, переховуватися від суду зважаючи на покарання, що їм загрожує, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, не мають стійких соціальних зв`язків.

Потерпілий ОСОБА_8 подав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 поклалися на розсуд суду при вирішенні заявленого прокурором клопотання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 при вирішенні клопотання поклалися на розсуд суду.

Згідно положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Отже, враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченим під вартою.

Разом з тим, з урахуванням того, що суддя колегії суддів ОСОБА_10 станом на 23.09.2020 перебуває на лікарняному, суддя ОСОБА_11 станом на 23.09.2020 перебуває у щорічній основній відпустці, розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до вимог пункту 205 розділу XI Перехідних положень КПК України, здійснюється головуючим суддею ОСОБА_1 , оскільки справа розглядається колегіально.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що підстави та ризики, які стали наслідком обрання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не усунені, продовжують існувати.

Вирішуючи це питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011. Зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово судимі, можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення для забезпечення себе засобами існування, переховуватися від суду заважаючи на покарання, що їм загрожує, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, не мають стійких соціальних зв`язків.

Докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризику можливості переховування обвинувачених від суду, то він є цілком ймовірний з огляду на тяжкість можливого покарання у разі визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, що може спонукати їх до спроби ухилитися від суду.

Враховуючи продовження існування ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особу обвинувачених, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 176-178, 183, 314, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Продовжити, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Строк дії ухвали визначити по 21 листопада 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1