КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/3743/2020 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями начальника першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року,
за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати територію військової частини НОМЕР_1 .
Визначено строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування тобто до 16 серпня 2020 року включно.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленої періодичністю та за першою вимогою;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначено в межах строку досудового розслідування до 16 серпня 2020 року включно.
Звільнено підозрюваного ОСОБА_8 з під варти в залі суду.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, начальник першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку до судового розслідування, тобто до 16.08.2020 року включно, без визначення застави.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 є необґрунтованою, невмотивованою та не ґрунтується на нормах Кримінального процесуального кодексу України, а також не відповідає фактичним обставинам встановленим в ході досудового розслідування кримінального провадження та винесена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню.
Апелянт вважає, що слідчий суддяпомилково дійшов висновку про те, що в матеріалах провадження відсутні достатні дані стосовно можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, перешкоджання ходу досудового розслідування та здійснення тиску на свідків, оскільки вони не знайшли свого підтвердження та що цілодобовий домашній арешт, як запобіжний захід, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Слідчим суддею проігноровано ризики, які встановлені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що указані ризики на момент розгляду судом клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного не зменшились та існувати не перестали.
Також апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваної ухвали враховано позицію підозрюваного ОСОБА_8 з приводу часткового визнання вини останнім та констатовано, що підозрюваний співпрацює з слідством, висновок чого був взятий виключно із слів сторони захисту, які не підтверджені матеріалами кримінального провадження, та визнавальні покази, які можуть мати значення для встановлення істини у кримінальному провадженні підозрюваний ОСОБА_8 станом на підготовку доповнень до апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу не надавав, ввівши суд в оману, який не обґрунтовано врахував таку позицію при винесенні рішення.
Апелянт звертає увагу на те, що проігнорувавши ризики встановлені під час досудового розслідування оголошені прокурором під час судового засідання слідчий суддя відмовив стороні обвинувачення у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати територію військової частини НОМЕР_1 , що створює всі передумови до реалізації з боку ОСОБА_8 тиску на свідків із числа підлеглих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та на підозрюваного ОСОБА_9 , який на теперішній час також проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Апелянт вважає, що більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_8 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватися від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження, або перешкодити цьому іншим шляхом.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
15.05.2020, о 16 год. 36 хв., ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 16.05.2020, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України.
30.06.2020 постановою військового прокурора Київського гарнізону продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 16.08.2020.
Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є достатньою та на даний час є необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а наявні ризики не зменшились та існувати не перестали.
Прокурор також зазначає, що вказані ризики не зменшились, що зумовлює необхідність подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою, а також наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, зокрема у кримінальному провадженні у зв`язку із складністю кримінального провадження та необхідністю проведення великої кількості слідчих (розшукових) дій необхідно: отримати результати проведених в ході досудового розслідування негласних слідчих (розшукових) дій та виконання вимог ст.ст. 252, 256 КПК України; отримати висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів; отримати висновок трьох призначених судових комп`ютерних експертиз; отримати висновок судової економічної експертизи; отримати висновок судової балістичної експертизи; провести допити військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ; встановити та допитати як свідків осіб, з приводу вимагання ОСОБА_8 у потерпілого грошових коштів; провести інші слідчі (розшукові) дії з метою здобуття доказів злочинної діяльності, які в подальшому будуть використані у суді, виконати інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з метою встановлення фактичних даних, які мають значення для кримінального провадження.
Також, як на наявність ризиків у кримінальному провадженні прокурор посилається на наступне.
- ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, за які безальтернативно передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а від так встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
- ОСОБА_8 займає посаду начальник тилу заступник командира військової частини НОМЕР_1 з тилу, користуючись службовим становищем, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду, через прохання, накази підлеглим, погрози або іншим шляхом щодо знищення, приховання або спотворення документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, що на думку прокурора повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
- перебуваючи на волі, ОСОБА_8 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, використовуючи своє службове становище, останній займає посаду начальника тилу заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу та являється безпосереднім командиром для особового складу вказаної військової частини, може як у спосіб погроз, підкупу, незаконних наказів, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які вже були допитані як свідки у кримінальному проваджені, так і на тих осіб, які встановлюються, яким відомо або можливо відомо про протиправні дії ОСОБА_8 , або, які могли діяти спільно з останнім. Поряд із викладеним, встановлено, що ОСОБА_8 під час своєї протиправної діяльності здійснював тиск на підлеглих військовослужбовців примушуючи останніх приховувати власні злочинні дії, підстави вважати, що перебуваючи на волі останній подібний дій вчинювати не буде, відсутні. Наразі встановлюються дані про можливу причетність вказаних осіб до вчинення інших кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, підозрюваний не будучи тимчасово позбавлений волі, зможе вчинювати тиск на можливих свідків у даному кримінальному провадженні, з метою приховання своєї злочинної діяльності, що в своїй сукупності на думку прокурора підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.
- враховуючи суспільний резонанс кримінального провадження, ОСОБА_8 під впливом тяжкості покарання, яке загрожує останньому, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, та у такий спосіб істотно перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження, що в своїй сукупності на думку прокурора підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
- діяльність ОСОБА_8 пов`язана із вимаганням з погрозою насильством та привласненням військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем, іншого військового майна мала системний, тривалий характер, то він може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема продовжувати підроблювати документи, що ускладнить доведення істини у кримінальному провадженні, а враховуючи, що перебуваючи під вартою ОСОБА_8 позбавлений можливості привласнювати пально-мастильні матеріали належні Збройним Силам України та вимагати грошові кошти у потерпілого у кримінальному провадженні, враховуючи свій фінансовий стан останній обґрунтовано може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, що в своїй сукупності на думку прокурора підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, представник сторони обвинувачення зазначає, що більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_8 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження, або перешкоджати цьому іншим шляхом.
Поряд із цим, прокурор вказує, що з урахуванням тяжкості злочинів, займану ОСОБА_8 посаду, характер вчинених кримінальних правопорушень, зокрема пов`язаних із насильством, з метою забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, враховуючи, що вчинені останнім кримінальні правопорушення створили в очах громадян та військового колективу негативне враження, безладдя та безкарності у системі функціонування Збройних Сил України, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі, необхідно взяти до уваги положення ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно якого слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні , зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
07.07.2020 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на останнього обов`язків, які визначені в даній ухвалі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки частково ризики того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Також, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що в ході судового засідання прокурором не було доведено та обґрунтовано, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти наявним ризикам, зазначеним у клопотанні. Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих діянь, однак не містять достатніх обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали продовження застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, так як на думку слідчого судді він є занадто суворий та не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні.
Зокрема, при розгляді клопотання встановлено, що вищенаведені у клопотанні прокурора ризики не містять переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є винятковим, зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Фактично ці ризики, за переконанням слідчого судді, мають мінімізований ступінь їх здійснення, а сторона обвинувачення в клопотання та судовому засіданні не довела обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання вказаним ризикам.
Слідчий суддя встановив, що в матеріалах провадження відсутні достатні дані стосовно можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, перешкоджання ходу досудового розслідування та здійснення тиску на свідків, не знайшли свого підтвердження, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у зазначеному кримінальному правопорушенні, дані про особу підозрюваного, соціальні зв`язки, те, що на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, що останній має ряд відзнак за сумлінну службу, процесуальну поведінку, та йшов до висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, їх тяжкість, часткову наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення явки до суду (Сергій Волосюк проти України п. 38).
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання прокурора, та застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що прокурор як в клопотанні так і у суді першої інстанції в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для продовження виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_8 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею. За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає.
Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтованого твердження про можливу втечу цієї особи (Piruzyan v. Armenia п. 95).
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, а саме тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, і підстав вважати його занадто м`яким немає.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга з доповненнями прокурора з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 184, 193, 194, 309, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргуз доповненнями начальника першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року, якою відмовлено узадоволенні клопотання начальника першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано до ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати територію військової частини НОМЕР_1 . Визначено строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування тобто до 16 серпня 2020 року включно, із покладенням на підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, які визначені в даній ухвалі, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4