Ухвала

іменем України
7 вересня 2020 року

м. Київ
провадження № 51-2576ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 4 березня 2020 року щодо нього в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000640,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі засуджений порушив питання про перевірку зазначених судових рішень в касаційному порядку.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 1 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано десятиденний строк для усунення недоліків.
У зазначеній ухвалі суд касаційної інстанції зазначив про необхідність належного обґрунтування істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуло б за собою безумовне скасування судових рішень. Зокрема, вказано, що, обґрунтовуючи незаконність судових рішень, засуджений, серед іншого, посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Крім того, зверталася увага засудженого на те, що прохальна частина його касаційної скарги не узгоджується зі ст. 436 КПК України. Також було вказано на необхідність надання належним чином завірених копій судових рішень, що оскаржуються.

На виконання ухвали касаційного суду засуджений ОСОБА_4 подав нову касаційну скаргу, перевіривши яку, Суд установив, що зазначених в ухвалі від 1 червня 2020 року недоліків не усунуто.
Так, у повторно поданій касаційній скарзі засуджений знову заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду та недостовірність доказів, що згідно з вимогами статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Разом із цим обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на ст. 412 415 вказаного Кодексу, ОСОБА_4 у касаційній скарзі знову не навів.
Крім того, усупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України ОСОБА_4 не додав до касаційної скарги судових рішень, що ним оскаржуються.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Частина 4 ст. 429 КПК України передбачає, що залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Ураховуючи наведене касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 4 березня 2020 року повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3