Справа № 161/7463/18 Провадження №11-кп/802/212/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001204, за апеляційною скаргою представника цивільного позивача ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року, яким

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцьк, Волинської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, працює фахівцем у ТзОВ «ВОГ ритейл», одружений, має на утриманні малолітнього сина, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимий,
визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року ОСОБА_8 звільнено від відбуття призначеного покарання за даним вироком за ч.1 ст.122, ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Луцька, Волинської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, студент групи ТК 21 №24 КТБП СНУ імені Лесі Українки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено до відбуття неповнолітньому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року з неповнолітнього ОСОБА_9 звільнено від відбуття призначеного покарання за даним вироком за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_13 в інтересах потерпілого ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в користь потерпілого ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 1 690 грн. 55 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. в рівних частинах з кожного.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_13 в інтересах потерпілого ОСОБА_12 про відшкодування витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги залишено без розгляду. В решті вимог - відмовлено.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено питання про долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В
Згідно із вироому суду, обвинувачені ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_9 12 березня 2017 року близько 21 год. 30 хв., групою осіб, знаходячись поряд із ТРЦ «Порт Сіті», що за адресою: вул. Сухомлинського, 1, м. Луцьк, Волинської області, діючи спільно та умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів, діючи умисно, використовуючи нікчемний привід, демонструючи свою зверхність, після словесного конфлікту нанесли тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 . Так, ОСОБА_14 умисно наніс потерпілому ОСОБА_12 один удар лівою ногою в область живота, внаслідок чого між ними почалась боротьба, яка проявилась у шарпанні один одного за одяг, після цього, неповнолітній ОСОБА_9 тримав потерпілого ззаду під руками в той час, коли ОСОБА_14 наніс близько семи ударів кулаком правої руки в область голови та тулуба. Після цього, поваливши потерпілого на землю, ОСОБА_14 наніс близько шести ударів кулаком правої руки в область голови та тулуба потерпілого, а неповнолітній ОСОБА_9 близько семи ударів кулаком лівої руки в область голови та тулуба ОСОБА_12 , внаслідок чого останньому було спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 7,8,9 ребер зліва по задній аксілярній лінії, що відповідно до висновку експерта №329 від 12 квітня 2017 року відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21-ї доби.
Крім того, обвинувачені ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_9 12 березня 2017 року, близько 21 год. 30 хв., групою осіб, знаходячись у громадському місці, а саме поряд із ТРЦ «Порт Сіті», що за адресою: вул. Сухомлинського, 1, м. Луцьк, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів, діючи умисно, використовуючи нікчемний привід, демонструючи свою зверхність, умисно наніс потерпілому ОСОБА_12 1 удар лівою ногою в область живота, внаслідок чого між ними почалась боротьба, яка проявилась у шарпанні один одного за одяг, після чого, коли ОСОБА_9 тримав потерпілого ОСОБА_12 ззаду під руками, в той час ОСОБА_8 наніс останньому близько семи ударів кулаком правої руки в область голови та тулуба. Після чого, поваливши потерпілого на землю, ОСОБА_8 наніс ще близько шести ударів кулаком правої руки в область голови та тулуба потерпілого, а неповнолітній ОСОБА_9 умисно наніс близько семи ударів кулаком лівої руки в область голови та тулуба потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 7,8,9 ребер зліва по задній аксілярній лінії, що відповідно до висновку експерта №329 від 12 квітня 2017 року відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості.
У поданій на вирок апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 оскаржує вирок в частині вирішення цивільного позову. Зазначає, що суд ухвалив рішення про стягнення із обвинувачених в рівних частинах матеріальної шкоди в розмірі 1 690 грн. 55 коп., проте таке своє рішення жодним чином не мотивував. Вказує, що внаслідок протиправних дій обвинувачених, було також пошкоджено речі потерпілого, вартість яких не відшкодована, і таким його доводам у цій частині відповідної правової оцінки надано не було. Залишилась без уваги суду і вимога позивача про стягнення із відповідачів втраченого заробітку (доходу), в порядку ст. 1195 ЦК України. Зазначає, що сукупний розмір матеріальної шкоди становить 13 620 грн., яка і підлягає стягненню із відповідачів в рівних частинах. Не погоджується із розміром присудженої до стягнення на користь позивача моральної шкоди, через його невідповідність принципам розумності, виваженості та справедливості, і з урахуванням порушеного ним звичайного способу життя, негативного випливу на стан здоров`я, пережитих потерпілим болю та страждань, вважає справедливим ухвалити рішення про стягнення із кожного з обвинувачених по 100 000 грн. у відшкодування такої. Також зазначає, що суд не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах провадження доказам в підтвердження заявлених та фактично понесених його довірителем потерпілим ОСОБА_12 витрат на правничу допомогу, що документально підтверджено навяними у матеріалах провадження доказами, злишивши таку вимогу без розгляду. У зв`язку із цим, через порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуваний ним вирок в частині вирішення цивільного позову змінити. Стягнути із обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожного зокрема, на користь потерпілого ОСОБА_12 по 6 810 грн. у відшкодування майнової та по 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Зобов`язати обвинувачених відшкодувати моральну шкоду, у тому числі, у спосіб публічного вибачення у формі, зазначеній у прохальній частині позовної заяви. Стягнути із обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_12 пропорційно розміру задоволених вимог понесені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, прокурора та представника потерпілого, які кожен окремо, подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, обвинувачених та їх захисників, які апеляцію заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За змістом положень ч.ч. 1 та 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України та висновків суду щодо доведеності їх винуватості у вчиненому, а також в частині призначеного обвинуваченим покарання та звільнення від його відбуття, учасниками судового провадження не оспорюється, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, підстави для перегляду вироку, у цій його частині - відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість вироку в частині вирішення цивільного позову, то апеляційний суд вважає їх безпідставними.

У відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як убачається з матеріалів справи, представник потерпілого адвокат ОСОБА_13 в рамках судового розгляду кримінального провадження, звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення з обвинувачених на користь потерпілого ОСОБА_12 майнової та моральної шкоди, яких останній зазнав внаслідок вчинення злочину щодо нього, а також витрат на правничу допомогу.
Як убачається із змісту позовної заяви, вимога про стягнення майнової шкоди адвокатом ОСОБА_13 , обгрунтована понесеними збитками через приведення одягу та речей потерпілого у непридатний стан, витратами на лікування, а також правом на відшкодування втраченого заробітку (доходу), на підставі ст. 1195 ЦК України.

Частково задовольняючи позов у цій частині, судом прийнято до уваги усі документально підтверджені витрати на лікування потерпілого ОСОБА_12 , тоді як належних та допустимих доказів в підтвердження понесення останнім витрат, у зв`язку із пошкодженням його ж одягу та речей, внаслідок протиправних дій обвинувачених, суду надано не було, і з таким висновком погоджується апеляційний суд.

У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_13 не порушує питання про задоволення заявленої на підставі ст. 1195 ЦК України вимоги, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції у цій його частині апеляційним судом не переглядається.

Встановивши та в повному обсязі врахувавши характер і обсяг страждань, яких зазнав від вчиненого злочину потерпілий, характер немайнових втрат і стан його здоров`я, виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості, суд визначив до стягнення в рівних частинах з обвинувачених на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., і з таким її розміром повністю погоджується апеляційний суд.
Доводів, які б давали підстави, для збільшення визначеного судом розміру майнової та моральної шкоди, адвокатом ОСОБА_13 , наведено не було.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 76 КПК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд, в тому числі, покладає на засудженого обов`язок: попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого.

За даним вироком суду до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 застосовано інститут звільнення від покарання внаслідок застосування акта «Про амністію», тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що не передбачено як спосіб відшкодування моральної шкоди в кримінальному процесі - попросити публічне вибачення, і в задоволенні зазначеної вимоги, відмовив.
Погоджується апеляційний суд і з висновком суду в частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу до процесуальних витрат, в тому числі, належать витрати на правничу допомогу.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла, і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, звертаючись із позовною заявою до суду, позивач ОСОБА_12 , серед інших позовних вимог, у п. 5 зазначив про стягнення з відповідачів, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, понесених судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. /а.к.п. 13-17/. Тобто, попередній (орієнтовний) розрахунок таких витрат був поданий.
Проте, всупереч положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідна заява з доказами понесених витрат на правничу допомогу була подана до суду лише 23 грудня 2019 року, після закінчення судових дебатів, тому рішення суду про залишення такої заяви без розгляду відповідає вищенаведеним положенням процесуального закону.
Порушень законодавства, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення вказаного цивільного позову в даному кримінальному провадженні, апеляційним судом встановлено не було.
У зв`язку з чим, апеляційна скарга представника цивільного позивача ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 підлягає залишенню без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: