Справа № 361/6648/17
Провадження № 1-кп/361/102/20
В И Р О К
Іменем України

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
08 грудня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді при секретарі з участю прокурора потерпілого представника потерпілого захисників: обвинувачених:ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000834 від 07.03.2017 по обвинуваченню:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, працюючого не офіційно, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: сина- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку- ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2

ст. 289 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, із вищою освітою, працюючого на посаді майстра-слюсаря на «СТО Лісова 6», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину-сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2

ст. 289 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця Республіки Грузія, громадянина Російської Федерації, із середньою освітою, працюючого не офіційно, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей: дочок: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , сина- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше судимого:

- 14.11.2007 Апеляційним судом Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-13.10.2010 Брянківським міськрайонним судом Луганської області за ст. 391 КК України до 2-х років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 24.11.2012 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 15.09.2017 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 3

ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2-х років позбавлення волі;

- 10.12.2019 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, 72 КК України до 2-х років 5-ти місяців позбавлення волі.

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2

ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :
02.11.2017 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000834 від 07.03.2017, по обвинуваченню ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України.

03.02.2020 прокурором змінено обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч 2 ст. 289 КК України на ч. 2 ст. 146, ч 2 ст. 289 КК України.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений час, вступили у попередню змову між собою щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 .

З цією метою, 06.03.2017, приблизно о 22:00 год., ОСОБА_11 та ОСОБА_12 приїхали до будинку АДРЕСА_7 , де в цей час ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з останніми, перебуваючи за вказаною адресою, користуючись довірою потерпілого ОСОБА_5 , підсів на переднє пасажирське сидіння до автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo SF69Y», р. н. НОМЕР_1 , на якому приїхав на зустріч ОСОБА_5 , всупереч волі останнього висмикнув ключі із замка запалення та перемикнув ручні гальма, чим встановив контроль над автомобілем ОСОБА_5 .

В цей же час, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи з відома ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою, із застосуванням фізичної сили, відкрили водійські дверцята автомобіля та витягнули ОСОБА_5 з водійського сидіння, після чого ОСОБА_11 наніс потерпілому спочатку правим кулаком удар в лівий бік обличчя, а потім наніс ще не менше 2 ударів кулаками по обличчю.

В подальшому, 06.03.2017, приблизно о 22:10 год., ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , діючи з відома ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_7 , з метою незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 та подолання його опору, заподіяли не менше ніж по 2 удари в область обличчя ОСОБА_5 та тримаючи його під руки намагалися заштовхати до багажного відділення належного потерпілому автомобіля, марки «Chevrolet» моделі «Aveo SF69Y», при цьому ОСОБА_12 , з цією ж метою, здійснив удар кришкою багажника по спині ОСОБА_5 , який опирався поміщенню до нього, після чого насильно помістили

ОСОБА_5 на заднє сидіння вказаного автомобіля, де почали незаконно утримувати проти його волі.

Після цього, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , сівши на водійське сидіння вказаного автомобіля, запустив ключем від замка запалення двигун автомобіля та за вказівкою ОСОБА_11 , який в цей час разом з ОСОБА_12 незаконно утримували потерпілого на задньому пасажирському сидінні, поїхав у напрямку до лісового масиву, що біля кафе «Ялинка», яке розташоване по вул. Лучиста у
м. Києві.
Приїхавши до лісового масиву за вищезазначеною адресою, ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 та ОСОБА_10 продовжували незаконно утримувати ОСОБА_5 у лісі та висловлювали погрози на його адресу. ОСОБА_5 , побоюючись за своє життя та здоров`я, запропонував останнім заплатити2 тисячі доларів США, як умову за його звільнення, після чого його відпустили.

Крім того, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений час, вступили у попередню змову між собою про незаконне заволодіння автомобілем ОСОБА_5 марки «Chevrolet» моделі «Aveo SF69Y», р. н. НОМЕР_1 .

З цією метою, 06.03.2017, приблизно о 22:00 год., ОСОБА_12 разом зі ОСОБА_11 приїхали до будинку АДРЕСА_7 , де в цей час ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи за вказаною адресою, користуючись довірою потерпілого ОСОБА_5 , підсів на переднє пасажирське сидіння до автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo SF69Y», р. н.

НОМЕР_1 , на якому приїхав на зустріч ОСОБА_5 , всупереч волі останнього висмикнув ключі із замка запалення та перемикнув ручні гальма, чим встановив контроль над автомобілем ОСОБА_5 .

В цей час, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , діючи узгоджено між собою, завдали не менше ніж по 2 удари в область обличчя ОСОБА_5 , після чого, всупереч волі останнього, помістили його на заднє сидіння вказаного автомобіля.

В подальшому, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 сіли на заднє пасажирське сидіння автомобіля біля потерпілого, а ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , сівши на водійське сидіння, запустив ключем від замка запалення двигун автомобіля та покинули на автомобілі місце вчинення злочину, чим незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Chevrolet» моделі «Aveo SF69Y», р. н.

НОМЕР_1 вартістю 100687,65 грн. станом на 06.03.2017.

Дії ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб та незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_10 ,в скоєному щиросердечно розкаявся, визнав повністю свою вину в інкримінованих йому злочинах за обставин викладених у зміненому обвинувальному акті та пояснив, що він дійсно спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили зазначені злочини.

На теперішній час дуже жалкує про скоєне, свої дії розцінює критично і готовий нести покарання за вчинені ним злочини, просив надати шанс для виправлення та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також просив врахувати, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, та добровільно відшкодував потерпілому майнову та моральну шкоду в розмірі 30 тисяч гривень. Також зазначив, що на вказані злочини підштовхнув сам потерпілий, оскільки у його присутності та в присутності сторонніх осіб останній безпідставно висловлювався грубими, брутальними словами на адресу його товариша ОСОБА_11 . Вказана обставина і явилась причиною для зустрічі із ОСОБА_5 , під час якої виник конфлікт між ними, що призвело до вчинення інкримінованих злочинів.

За себе повідомив, що він має постійне місце проживання за яким проживає спільно із своєю сім`єю та має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обвинувачений ОСОБА_11 в скоєному щиросердечно розкаявся, визнав повністю свою вину в інкримінованих йому злочинах за обставин викладених у зміненому обвинувальному акті та пояснив, що він дійсно спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вчинили зазначені злочини.

На теперішній час дуже жалкує про скоєне, свої дії розцінює критично і готовий нести покарання за вчинені ним злочини, просив надати шанс для виправлення та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також просив врахувати, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, та добровільно відшкодував потерпілому майнову та моральну шкоду в розмірі 30 тисяч гривень.

За себе повідомив, що він має постійне місце проживання за яким проживає спільно із своєю сім`єю та має на утриманні малолітню дитину.

Обвинувачений ОСОБА_12 в скоєному щиросердечно розкаявся, визнав повністю свою вину в інкримінованих йому злочинах за обставин викладених у зміненому обвинувальному акті та пояснив, що він дійсно спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили зазначені злочини.

На теперішній час дуже жалкує про скоєне, свої дії розцінює критично і готовий нести покарання за вчинені ним злочини, просив надати шанс для виправлення та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також просив врахувати, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, та добровільно відшкодував потерпілому майнову та моральну шкоду в розмірі 30 тисяч гривень.

За себе повідомив, що він має постійне місце проживання за яким проживає спільно із своєю сім`єю та має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Крім визнавальних показань обвинувачених, винність їх доведена та підтверджується:

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 06.03.2017 він перебував на роботі в службі таксі 65944. Близько 20:00 год., йому зателефонував, зі свого телефону НОМЕР_2 , його кум ОСОБА_10 та попросив забрати його від будинку АДРЕСА_7 , мотивуючи тим, що він в нетверезому стані. Приблизно о 22:00 год., він під`їхав на автомобілі «Шевроле Авео» р.н. НОМЕР_1 та зупинився біля будинку за вказаною кумом адресою і зателефонував йому. ОСОБА_10 вийшов з другого під`їзду будинку приблизно через 10 хвилин, сів поряд з ним в автомобіль і несподівано висмикнув ключ із замка запалення та затягнув ручник передніх гальмів і повідомив, що з ним хочуть поговорити. Після цього з другого під`їзду вийшли

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких він раніше бачив в магазині в селі Семиполки Броварського району Київської області. ОСОБА_11 із ОСОБА_12 підійшовши до автомобіля із застосуванням фізичної сили, витягли його з машини, нанісши не менше двох ударів по голові. Його також бив чоловік на ім?я ОСОБА_19 , що вийшов із білого автомобіля-буса марки «Фольксваген», який стояв у дворі будинку. Потім ОСОБА_10 відкрив кришку багажника його автомобіля. ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , застосовуючи фізичну силу намагались помістити його до багажнику, але їм це не вдалося, оскільки він пручався незважаючи що ОСОБА_12 бив його кришкою багажника по спині. Потім його посадили на заднє сидіння автомобіля і ОСОБА_12 сів ліворуч з ним, а ОСОБА_11 праворуч. За кермом його автомобіля був ОСОБА_10 , який запитав куди їхати, на що ОСОБА_11 наказав їхати до лісу. По дорозі йому наносили удари по голові, а також погрожували, що він буде копати собі яму в лісі і звідти не повернеться. Також ОСОБА_11 душив його ланцюжком до запаморочення. Він запитував у них, що повинен зробити, щоб його відпустили, намагався з?ясувати причину таких дій. Пропонував кошти за своє звільнення, просив дозволу зателефонувати сестрі, телефонував їй, але вона не відповіла на дзвінок та сам із власної ініціативи пропонував ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дві тисячі доларів США за своє звільнення, на що йому сказали, щоб він краще ці гроші віддав своєму тестю ОСОБА_20 . В лісі продовжували його бити та погрожували фізичною розправою. Він зрозумів, що це відбулось тому що, він говорив якісь слова на адресу ОСОБА_11 . Через деякий час його побиття припинилось і його посадили на заднє сидіння свого автомобіля поруч зі ОСОБА_11 , за кермо сів ОСОБА_10 , а ОСОБА_12 сів до іншого автомобіля, більше він його не бачив. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відвезли його в м. Бровари і залишили його разом із автомобілем біля магазину «Форум», а самі поїхали на іншому автомобілі, який викликали. Цивільний позов заявляти не буде, оскільки майнову та моральну шкоду обвинувачені відшкодували добровільно в повному обсязі, а тому будь-яких претензій до них він немає. Просив застосувати до обвинувачених мінімальну міру покарання не пов`язану із реальним позбавленням волі.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що весною 2017 року точної дати не пам`ятає у вечірній час, приблизно о 23:00 год., до нього в будинок зайшов його зять ОСОБА_5 на обличчі якого були сліди побиття і тому він надав останньому медичну допомогу. Про обставини побиття ОСОБА_5 йому не розповідав. Про факт конфлікту між ОСОБА_5 та його кумом ОСОБА_10 він дізнався від слідчого під час допиту його в якості свідка, про обставини конфлікту та побиття останнього йому нічого не відомо.

Крім показань свідка, вина ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в інкримінованих їм злочинах підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви від 06.03.2017 ОСОБА_5 про те, що близько 22:00 год., у лісі Деснянського лісництва, неподалік вул. Драгоманова у м. Бровари, невстановлені особи, діючи умисно нанесли йому тілесні ушкодження;

(том 2 а. с. 54)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.03.2017, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 на фотознімку за № 1 вказав на ОСОБА_12 , який 06.03.2017 вчинив відносно нього кримінальне правопорушення;

(том 2 а. с.61-62)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.03.2017, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 на фотознімку за № 3 вказав на

ОСОБА_11 , який 06.03.2017 вчинив відносно нього кримінальне правопорушення;

(том 2 а. с.65-66)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.04.2017 та відеозаписом до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_21 , розповів та показав обставини, щодо вчинення 06.03.2017 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відносно нього злочину;

(том 2 а. с. 67-74)
- протоколом огляду від 12.04.2017, поліетиленового прозорого пакету, який зі слів потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 одягали йому на голову під час вчинення 06.03.2017 відносно нього злочину;
(том 2 а. с. 76-77)
-протоколами огляду предмета та відеозапису від 25.03.2017 та 01.09.2017 з камери відео реєстратора встановленого в салоні автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo SF69Y», р. н. НОМЕР_1 , яким зафіксовано факт вчинення 06.03.2017 злочину відносно ОСОБА_5 ;
(том 2 а. с. 81- 91)
З висновку судово-медичної експертизи № 41 від 10.03.2017, вбачається, що по освідуванню ОСОБА_5 виявлені: підшкірні гематоми в тімяних областях справа та зліва; підшкірні гематоми м`яких тканин обличчя, ділянки внутрішньо шкірних крововиливів в лобній області по центру та зліва, в лівій щічній та виличній областях, в області лівої гілки нижньої щелепи, в правій виличній та щічній областях, на спинці та кінчику носа; підшкірна гематома та розлитий синець повік, субконюутивальний крововилив правого ока; розлитий синець в лівій надбрівній області; рвано-забійна рана в правій вилочній області; розлитий синець в області лівої вушної раковини, три рвані рани в області верхнього полюсу лівої вушної раковини; синець в області верхнього полюсу правої вушної раковини; ділянки внутрішньо шкірних крововиливів в нижній третині шиї по правій задньо-боковій поверхні; синець та підшкірна гематома на тильній поверхні правої кисті. Виявлені тілесні ушкодження утворились від тупих предметів, по строку можуть відповідати 06.03.2017 та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та до легких тілесних ушкоджень.

(том 2 а. с. 92-93)

Згідно висновку експерта № 12-2/393 від 14.03.2017 ринкова вартість автомобіля марки «Chevrolet» модель «Aveo SF69Y», 2007 року випуску, р. н. НОМЕР_1 станом на 06.03.2017 становить 100687,65 грн.

(том 2 а. с. 95-97)

Відповідно до висновку судово-фоноскопічної експертизи № 9/409 від 15.06.2017 відеозапис у файлі «МОV14589-Обрезка 01.avi», що міститься на диску для лазерних систем зчитування VIDEX EXCELLENTI DVD+R 16Х 4.7 GB 120 MIN, скопійований з відеореєстратора, наданого потерпілим ОСОБА_5 і один із голосів, наявний на вказаному відеозаписі належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
(том 2 а. с. 102-109)
У висновку судової експертизи відео-та звукозапису № 9/682 від 27.09.2017 визначено, що у фонограмі файлів з відео реєстратора марки «Celsior» та носія цифрової інформації «Kingston» Присутні голоси та мовлення громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12
(том 2 а. с.111-138)
Суд визнає допустимими здобуті у даному кримінальному провадженні докази, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, судом не встановлено. Про визнання будь-яких доказів недопустимими учасниками судового провадження теж не заявлялося.

Розглянувши кримінальне провадження з урахуванням положень статті 337 КПК України в межах пред`явленого обвинувачення, з`ясувавши фактичні обставини справи шляхом дослідження поданих сторонами в підтвердження своїх доводів доказів й оцінивши їх за правилами статті 94 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, дотримуючись принципів змагальності сторін, свободи в поданні ними доказів суду і доведенні перед судом їх переконливості, обґрунтовуючи свої висновки лише доказами, безпосередньо сприйнятими під час судового засідання, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинувачених за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб та незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого і тому вони повинні нести відповідальність за вказаними статтями КК України.

Обираючи обвинуваченим покарання, суд керується вимогами статей 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкцій ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України, особи обвинувачених, характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про їхні особи. А також, суд приймає до уваги і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1

ст. 66 КК України, визнає їхнє щире каяття, оскільки вони критично оцінюють свою протиправну поведінку і висловлюють готовність бути покараними за вчинене, та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим згідно ст. 67 КК України в обвинувальному акті органом досудового розслідування не зазначено та судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України вчинені ними злочини відноситься до нетяжких злочинів та тяжких злочинів, думку прокурора про призначення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання не пов`язаного із ізоляцією від суспільства та без конфіскації майна, а при призначенні покарання ОСОБА_12 врахувуючи наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, які обтяжують покарання, і те що останній в ході досудового розслідування та судового розгляду справи в період з 29.06.2017 по 24.02.2020 по даному кримінальному провадженні перебував під вартою, а тому просив призначити йому покарання за ч. 2 ст. 146 КК України ближче до мінімальної межі санкції вказаного кримінального правопорушення та призначаючи останньому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України вважав за можливе застосувати ст. 69 КК України та за правилами ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_12 строк його перебування під вартою з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі, думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченим мінімальне покарання не пов`язане із реальним позбавленням волі, будь-яких претензій до них не має, оскільки майнову та моральну шкоду йому відшкодовано добровільно в повному обсязі, конкретні обставини справи, характер і ступінь небезпечності вчинених ними злочинів, що тяжких наслідків від вчинених злочинів не настало, дані про їхні особи, що вони визнали свою винуватість повністю та щиросердечно розкаялися в скоєному, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, мають постійне місце проживання за якими характеризуються позитивно та мають на утриманні малолітніх дітей, а також суд враховує, що причиною, вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів стала неналежна поведінка потерпілого, який розповсюджував неправдиву інформацію про ОСОБА_11 , зводив на останнього наклепи, висловлював в присутності сторонніх осіб образливі та принизливі в грубій формі вислови, що в подальшому і спровокувало до виникнення даного конфлікту та вчинення злочинів.

Зазначені обставини значно знижують ступінь тяжкості вчиненого і дають суду підстави вважати, що ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, не є особами небезпечними для суспільства.

Враховуючи всі перераховані обставини справи, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, відсутність обтяжуючих обставин покарання, причини вчинення інкримінованих злочинів, добровільне та повне відшкодування шкоди, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання ближче до мінімальної межі санкцій інкримінованих їм злочинів за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, при цьому суд приймає до уваги і поведінку обвинувачених після вчинення ними злочинів та їхню поведінку в суді, яка свідчить, що вони зробили для себе належні висновки, а саме, не ставати на злочинний шлях, а тому вважає, що їхнє виправлення можливе без реального відбування покарання при звільненні з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, рекомендаціям, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, є необхідним і достатнім для виправлення винних осіб.

Що стосується призначення покарання ОСОБА_12 , якого було засуджено вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України обраного шляхом часткового складання покарання, за вказаним вироком та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.09.2017 визначено йому остаточне покарання у виді 2-х років 5-ти місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_12 зараховано з 18.08.2017, також за правилами

ст. 72 КК України йому зараховано в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 06.09.2016 по 09.09.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та зараховано в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 23.05.2017 по 25.05.2017 року. На теперішній час ОСОБА_12 повністю відбув покарання за вказаними вироками судів, інформації про наявність інших кримінальних проваджень і вчинення ним нових злочинів органом досудового розслідування суду не надано та судом не здобуто. Зазначені вище обставини, добровільне та повне відшкодування шкоди потерпілому, а також поведінка обвинуваченого ОСОБА_12 після вчинення ним злочину та його поведінка в суді, дає суду підстави вважати, що ОСОБА_12 зробив для себе належні висновки, не ставати на злочинний шлях. Вказані обставини значно знижують ступінь тяжкості вчиненого і дають суду підстави призначити покарання ОСОБА_12 за інкримінований злочин, передбачений

ч. 2 ст. 146 КК України ближче до мінімальної межі санкції даного злочину, а за інкримінований злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, враховуючи причини вчинення інкримінованих злочинів, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, а також наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, суд визнає достатньою підставою для застосування при призначенні ОСОБА_12 покарання положень ст. 69 КК України і призначити йому покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією цієї статті.

Враховуючи, що ОСОБА_12 неодноразово раніше судимий за корисливі злочини, суд вважає, що його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, та призначає йому реальну міру покарання і не вбачає підстав і можливостей для призначення іншої міри покарання.

Також, суд дійшов висновку, що відповідно до правил ст. 72 КК України, необхідно зарахувати ОСОБА_12 у строк відбуття покарання його перебування в установі попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні з 29.06.2017 по 24.02.2020 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 «Трегубенко проти України»).

У частині 2 ст. 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Що стосується додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна то суд не вбачає підстав її застосування при призначенні обвинуваченим основного покарання, оскільки майнова та моральна шкода завдані потерпілому добровільно відшкодована повністю, а тому останній будь-яких претензій до обвинувачених не має, цивільний позов щодо них не заявляв.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинувачених після вчинених ними злочинів, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, не порушуючи принципи змагальності і диспозитивності, які закріплені в ст. ст. 22, 26 КПК України, дійшов висновку, що саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, а також зможе забезпечити реалізацію цілей покарання.

Цивільний позов у справі відсутній.

Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України суд стягує в рівних частках з обвинувачених

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на користь держави передбачені ст. 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів за проведення судових експертиз.

29.06.2017 відносно ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався під час досудового розслідування і судового розгляду, а 24.02.2020 був змінений на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, без використання електронних засобів контролю. З урахуванням обставин вчинених злочинів і особи винного та призначення покарання, суд не вбачає підстав для продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби без застосування електронних засобів контролю засудженому

ОСОБА_12 на період до набрання вироком законної сили.

Під час досудового розслідування 13.10.2017 щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчився 13.12.2017. З урахуванням обставин вчинених злочинів і осіб винних суд не вбачає підстав для застосування засудженим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу на період до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_10 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 146 КК України 2(два) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити засудженому ОСОБА_10 остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, у період якого зобов`язати ОСОБА_10 відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_10 в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України до набрання вироком законної сили не застосовувати.

ОСОБА_11 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 146 КК України 2(два) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити засудженому ОСОБА_11 остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, у період якого зобов`язати ОСОБА_11 відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_11 в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України до набрання вироком законної сили не застосовувати.

ОСОБА_12 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 146 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років
6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_12 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_12 рахувати з 29.06.2017 за правилами ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 29.06.2017 по 24.02.2020 включно, що з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, становить 2 роки 7 місяців 26 днів позбавлення волі та вважати

ОСОБА_12 таким, що він повністю відбув призначене покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_12 в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути в рівних частках із засуджених: ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, жителя АДРЕСА_2 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Бровари Київської області, жителя АДРЕСА_4 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця Республіки Грузія, громадянина Російської Федерації, жителя

АДРЕСА_6 , на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення судових експертиз:

1.- за судову експертизу звуко-та відеозапису № 9/409 від 15.06.2017 в розмірі 5948, (п`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім) гривень 80 копійок в рівних частках із засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 по 1982 (одній тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 94 копійки з кожного;
2.- за судову автотоварознавчу експертизу № 12-2/393 від 14.03.2017 в розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) 76 копійок в рівних частках із засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по 175 (сто сімдесят п`ять) гривень 92 копійки з кожного;
3.- за судову експертизу звуко-та відеозапису № 9/682 від 27.09.2017 в розмірі 18441 (вісімнадцять тисяч чотириста сорок одну) гривню 28 копійок в рівних частках із засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по 6147 (шість тисяч сто сорок сім) гривень 10 копійок з кожного.
Речові докази: диск для лазерних систем зчитування DVD+R 16-х 4,7 GB 120 MIN «VIDEX», на якому міститься три відеофайли (MOV14589-Обрізка 01.avi, MOV14590. avi, MOV14591. avi) - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.
Вирок суду першої інстанції, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1