Справа № 129/226/19
Провадження по справі № 1-кп/129/135/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_15 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_16 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_17 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_18 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження (кримінальну справу) № 0000454 про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, на своєму утриманні нікого немає, студента 1-го курсу Донецького національного університету імені Василя Стуса, несудимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гайсин Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, підсобного робітника ФОП ОСОБА_20 , на своєму утриманні нікого немає, несудимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Москва Російської Федерації, жителя АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, студента 1-го курсу Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського, неодруженого, непрацюючого, на своєму утриманні нікого немає, несудимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_5 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, учня 11-го класу середньої загально-освітньої школи №5 м. Гайсин, непрацюючого, на своєму утриманні нікого немає, несудимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

Встановив:
22.10.2018 року приблизно о 19:00 год. в м. Гайсин Вінницької області на той час неповнолітні ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , перебуваючи на території Гайсинського парку культури та відпочинку ім. Б. Хмельницького, розташованого на площі Миру, 4, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки та демонструючи явну зневагу до них, усвідомлюючи, що перебувають в громадському місці, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та загальні норми поведінки, проявляючи особливу зухвалість, з хуліганських спонукань, умисно, проти добровільної волі неповнолітнього ОСОБА_5 розпочали з ним гру, яка є загальноприйнятою серед молоді та полягає у нанесенні послідовно удару в ділянку плеча кожним з учасників гри тому її учаснику, хто подивиться на складене кільце з пальців руки ініціатором гри, а саме ОСОБА_17 , будучи ініціатором гри, порушуючи загальні норми поведінки, проявляючи особливу зухвалість, з хуліганських спонукань, грубо порушив громадський порядок, та, складаючи кільце з пальців рук, перебуваючи попереду ОСОБА_5 , після погляду останнього на кільце, умисно, проти добровільної волі неповнолітнього ОСОБА_5 за правилами вказаної гри наносив ОСОБА_5 удари кулаком в ділянку правого плеча, після чого передавав чергу нанесення удару ОСОБА_5 іншим учасникам гри, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , і ОСОБА_14 , хлопком по долоні руки, які після даного жесту, який передавався послідовно тим учасником хто наніс удар. Відразу після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 і ОСОБА_14 , порушуючи загальні норми поведінки, проявляючи особливу зухвалість, з хуліганських спонукань, грубо порушили громадський порядок, перебуваючи попереду ОСОБА_5 , після погляду останнього на кільце, умисно, проти добровільної волі неповнолітнього ОСОБА_5 наносили удари кулаком в ділянку правого плеча ОСОБА_5

ОСОБА_5 , не бажаючи приймати участь у вказаній грі, просив ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , які з хуліганських спонукань по черзі показували кільце з пальців та послідовно наносили йому удари кулаком в ділянку правого плеча, не бити його, оскільки, відчуває біль в місці нанесення ударів та відходив в бік і намагався втекти, проте, ОСОБА_17 та ОСОБА_14 наздогнали його та продовжували проти волі останнього, з хуліганських спонукань умисно наносити ОСОБА_5 удари кулаком в ділянку правого плеча, при цьому, погрожуючи, що у разі уникання ОСОБА_5 удару, кількість нанесення ударів буде збільшена до трьох. Таким чином, в ході гри, яка тривала біля 40 хвилин, ОСОБА_17 умисно, з хуліганських спонукань, наніс ОСОБА_5 біля 15 ударів кулаком в ділянку правого плеча, ОСОБА_11 - наніс біля 5 ударів кулаком в ділянку правого плеча, ОСОБА_14 - наніс біля 15 ударів та ОСОБА_8 - наніс біля 5 ударів.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_5 заподіяно побої.

Дії обвинуваченого ОСОБА_17 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_14 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав повністю, щиро каявся у вчиненому та пояснив, що він разом із своїми знайомими на той час неповнолітніми ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи групою осіб, 22.10.2018 року приблизно о 19:00 год. в м. Гайсин Вінницької області, перебуваючи на території Гайсинського парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького, розташованого на площі Миру, 4, умисно з хуліганських спонукань, проти добровільної волі неповнолітнього ОСОБА_5 розпочали з ним гру, яка полягає у нанесенні послідовно удару в ділянку плеча кожним з учасників гри тому її учаснику, хто подивиться на складене кільце з пальців руки ініціатором гри, а саме після погляду ОСОБА_5 на кільце, умисно, проти добровільної волі неповнолітнього ОСОБА_5 кожен по черзі наносили удари кулаком в ділянку правого плеча ОСОБА_5 , заподіявши потерпілому побої, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Потерпілому ОСОБА_5 завдана злочином шкода відшкодована, будь-яких претензій останній до нього, ОСОБА_17 , не має, з потерпілим примирився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав повністю, щиро каявся у вчиненому та пояснив, що він разом із своїми знайомими, неповнолітніми ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , діючи групою осіб, 22.10.2018 року приблизно о 19:00 год. в м. Гайсин Вінницької області, перебуваючи на території Гайсинського парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького, розташованого на площі Миру, 4, умисно з хуліганських спонукань, проти добровільної волі неповнолітнього ОСОБА_5 розпочали з ним гру, яка полягає у нанесенні послідовно удару в ділянку плеча кожним з учасників гри тому її учаснику, хто подивиться на складене кільце з пальців руки ініціатором гри, а саме після погляду ОСОБА_5 на кільце, умисно, проти добровільної волі неповнолітнього ОСОБА_5 кожен по черзі наносили удари кулаком в ділянку правого плеча ОСОБА_5 , заподіявши потерпілому побої, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Потерпілому ОСОБА_5 завдана злочином шкода відшкодована, будь-яких претензій останній до нього, ОСОБА_14 , не має, з потерпілим примирився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав повністю, щиро каявся у вчиненому та пояснив, що він разом із своїми знайомими, на той час неповнолітніми ОСОБА_14 ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , діючи групою осіб, 22.10.2018 року приблизно о 19:00 год. в м. Гайсин Вінницької області, перебуваючи на території Гайсинського парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького, розташованого на площі Миру, 4, умисно з хуліганських спонукань, проти добровільної волі неповнолітнього ОСОБА_5 розпочали з ним гру, яка полягає у нанесенні послідовно удару в ділянку плеча кожним з учасників гри тому її учаснику, хто подивиться на складене кільце з пальців руки ініціатором гри, а саме після погляду ОСОБА_5 на кільце, умисно, проти добровільної волі неповнолітнього ОСОБА_5 кожен по черзі наносили удари кулаком в ділянку правого плеча ОСОБА_5 , заподіявши потерпілому побої, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Потерпілому ОСОБА_5 завдана злочином шкода відшкодована, будь-яких претензій останній до нього, ОСОБА_8 , не має, з потерпілим примирився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав повністю, щиро каявся у вчиненому та пояснив, що він разом із своїми знайомими, на той час неповнолітніми ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , діючи групою осіб, 22.10.2018 року приблизно о 19:00 год. в м. Гайсин Вінницької області, перебуваючи на території Гайсинського парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького, розташованого на площі Миру, 4, умисно з хуліганських спонукань, проти добровільної волі неповнолітнього ОСОБА_5 розпочали з ним гру, яка полягає у нанесенні послідовно удару в ділянку плеча кожним з учасників гри тому її учаснику, хто подивиться на складене кільце з пальців руки ініціатором гри, а саме після погляду ОСОБА_5 на кільце, умисно, проти добровільної волі неповнолітнього ОСОБА_5 кожен по черзі наносили удари кулаком в ділянку правого плеча ОСОБА_5 , заподіявши потерпілому побої, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Потерпілому ОСОБА_5 завдана злочином шкода відшкодована, будь-яких претензій останній до нього, ОСОБА_11 , не має, з потерпілим примирився.

Поряд з визнанням вини обвинуваченими, їх винуватість в скоєнні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні такими доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_11 ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , діючи групою осіб, 22.10.2018 року приблизно о 19:00 год. в м. Гайсин Вінницької області, перебуваючи на території Гайсинського парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького, розташованого на площі Миру, 4, умисно з хуліганських спонукань, проти добровільної волі його, неповнолітнього ОСОБА_5 , розпочали з ним гру, яка полягає у нанесенні послідовно удару в ділянку плеча кожним з учасників гри тому її учаснику, хто подивиться на складене кільце з пальців руки ініціатором гри, а саме після погляду його, ОСОБА_5 , на кільце, вказані особи умисно, проти його, ОСОБА_5 , добровільної волі кожен по черзі наносили удари кулаком в ділянку правого плеча ОСОБА_5 , заподіявши йому побої, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті; він, ОСОБА_5 , не бажаючи приймати участь у вказаній грі, просив ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , які з хуліганських спонукань по черзі показували кільце з пальців та послідовно наносили йому удари кулаком в ділянку правого плеча, не бити його, оскільки, відчуває біль в місці нанесення ударів та відходив в бік і намагався втекти, проте, ОСОБА_17 та ОСОБА_14 наздогнали його та продовжували проти його волі умисно наносити йому, ОСОБА_5 , удари кулаком в ділянку правого плеча; в результаті вказаних умисних дій ОСОБА_17 йому, ОСОБА_5 , було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великого горбика правої плечевої кістки зі зміщенням та він відчував сильний біль, тривалий час лікувався, процес лікування та видужання тривав близько 2-х місяців; на даний час він примирився із всіма обвинуваченими; завдана злочином шкода йому відшкодована, тому його матір`ю, яка є одночасно його законним представником, ОСОБА_6 подано до суду заяви про залишення позовних вимог без розгляду та відмову від позовних вимог;

- показами свідка ОСОБА_21 про те, 22.10.2018 року у вечірній час в м. Гайсин Вінницької області, перебуваючи неподалік приміщення кінотеатру та території Гайсинського парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького, розташованого на площі Миру, 4, ОСОБА_11 ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 грали у якусь невідому їй гру із ОСОБА_5 , яка полягала в тому, що хтось один із гравців-хлопців щось запитував в іншого, а після чого, тому гравцю, до кого ставилось запитання, завдавася удар в руку, і вони так грали; хто конкретно завдав удари і кому конкретно, вона не бачила, так як спілкувалась в цей час із подругою і за всіма деталями подій не слідкувала, однак пізніше після гри ОСОБА_5 підійшов до неї та присів біля неї на лаву та скаржився на сильний біль в ділянці руки, а також просив вказаних хлопців не бити його, потім вона пішла додому;

- витягом з ЄРДР від 23.10.2018 року, за яким до ЄРДР за № 0000454 за заявою ОСОБА_6 внесено відомості про скоєння злочину за ч.1 ст. 125 КК України з приводу заподіяння ОСОБА_17 тілесних ушкоджень її неповнолітньому сину ОСОБА_5 (а.с. 122 т.2);

- витягом з ЄРДР від 23.10.2018 року, за яким до ЄРДР за № 0000454 за заявою ОСОБА_6 внесено відомості про скоєння злочину за ч.1 ст. 125 КК України з приводу заподіяння ОСОБА_17 тілесних ушкоджень її неповнолітньому сину ОСОБА_5 (а.с. 122 т.2);

- витягом з ЄРДР від 23.10.2018 року, за яким до ЄРДР за № 0000454 за заявою ОСОБА_6 від 23.10.2018 року та матеріалами перевірки правоохоронних органів (рапорту слідчого) від 01.12.2018 року внесено відомості про скоєння злочину за ч.1 ст. 122 КК України з приводу заподіяння ОСОБА_17 тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_5 та відомості про скоєння злочину за ч.2 ст. 296 КК України з приводу вчинення ОСОБА_17 , ОСОБА_11 ОСОБА_14 , ОСОБА_8 хуліганства відносно неповнолітнього ОСОБА_5 (а.с. 123-124 т.2);

- заявою ОСОБА_6 до Гайсинського ВП ГУНП про скоєння злочину з приводу заподіяння ОСОБА_17 тілесних ушкоджень її неповнолітньому сину ОСОБА_5 (а.с. 125 т.2);

- рапортом ст. інспектора-чергового СРПП №4 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області від 23.10.2018 р. про отримання та реєстрацію телефонного повідомлення про заподіяно тілесного ушкодження неповнолітньому ОСОБА_5 у вигляді закритого перелому великого горбика правої плечевої кістки зі зміщенням (а.с. 126 т.2);

- рапортом ст. слідчого Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_22 від 01.12.2018 р. про виявлення кримінального правопорушення, - скоєння злочину за ч.2 ст. 296 КК України з приводу вчинення ОСОБА_17 , ОСОБА_11 ОСОБА_14 , ОСОБА_8 хуліганства відносно неповнолітнього ОСОБА_5 (а.с. 127 т.2);

- висновком судово-медичної експертизи № 194 від 29.10.2018 р.-02.11.2018 р., яким підтверджується, що у ОСОБА_5 мають місце середнього ступеня важкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великого горбика правої плечевої кістки зі зміщенням, які могли виникнути від дії тупого, твердого предмета-тівв термін та при обставинах, про які вказує особа, яка проходила експертизу (а.с. 128-129 т.2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.12.2018 року із відеозаписом, згідно із яким неповнолітній ОСОБА_5 у присутності свого законного представника та двох понятих детально показав та розповів на місці скоєння злочину всі відомі йому обставини скоєних відносно нього хуліганських дій обвинуваченими вчинення ОСОБА_17 , ОСОБА_11 ОСОБА_14 , ОСОБА_8 (а.с.а.с. 130-132 т.2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.12.2018 року із відеозаписом, згідно із яким ОСОБА_23 у присутності свого законного представника та двох понятих показав та розповів на місці скоєння злочину всі відомі йому обставини скоєних відносно неповнолітнього ОСОБА_5 хуліганських дій обвинуваченими ОСОБА_17 , ОСОБА_11 ОСОБА_14 , ОСОБА_8 (а.с.а.с. 133-135 т.2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.12.2018 року із відеозаписом, згідно із яким ОСОБА_24 у присутності свого законного представника та двох понятих показав та розповів на місці скоєння злочину всі відомі йому обставини скоєних відносно неповнолітнього ОСОБА_5 хуліганських дій обвинуваченими ОСОБА_17 , ОСОБА_11 ОСОБА_14 , ОСОБА_8 (а.с.а.с. 133-135 т.2).

Завдана злочином шкода потерпілому відшкодована, у зв`язку із чим його матір`ю, яка є одночасно його законним представником, ОСОБА_6 подано до суду заяви про залишення позовних вимог без розгляду та відмову від позовних вимог, а також сторона потерпілого відмовилася від підтримання обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України та просила суд закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, у вказаній частині обвинувачення, про що подано письмову заяву.

Ухвалою Гайсинського районного суду від 09.10.2019 року ухвалено:

- закрити кримінальне провадження № 0000454 про обвинувачення неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_17 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, в частині обвинувачення ОСОБА_17 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення;

- задовільнити заяву законного представника потерпілого ОСОБА_6 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 про відмову від заявленого ними цивільного позову в частині позовних вимог про стягнення із ОСОБА_17 на користь потерпілого відшкодування завданих злочинами 1500 грн. майнової та 10 000 грн. моральної шкоди;

- прийняти відмову представника потерпілого ОСОБА_6 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 від заявленого ними цивільного позову в частині позовних вимог про стягнення із ОСОБА_17 на користь потерпілого відшкодування завданих злочинами 1500 грн. майнової та 10 000 грн. моральної шкоди.

- закрити провадження у справі в частині заявленого цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_6 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_17 про стягнення із ОСОБА_17 на користь потерпілого відшкодування завданих злочинами 1500 грн. майнової та 10 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Гайсинського районного суду від 21.06.2019 року ухвалено:

- задовільнити заяву законного представника потерпілого ОСОБА_6 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 про залишення без розгляду заявленого ними цивільного позову в частині позовних вимог про стягнення із ОСОБА_14 на користь потерпілого відшкодування завданих злочинами 750 грн. майнової та 8000 грн. моральної шкоди;

- залишити без розгляду позовні вимоги (позов), заявлені законним представником потерпілого ОСОБА_6 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 цивільного позову в частині позовних вимог про стягнення із ОСОБА_14 на користь потерпілого відшкодування завданих злочинами 750 грн. майнової та 8000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Гайсинського районного суду від 01.07.2020 року ухвалено:

- задовільнити заяву законного представника потерпілого ОСОБА_6 про відмову від заявленого цивільного позову в частині позовних вимог про стягнення із ОСОБА_11 на користь потерпілого відшкодування завданих злочином 750 грн. майнової та 8000 грн. моральної шкоди;

- прийняти відмову представника потерпілого ОСОБА_6 від заявленого цивільного позову в частині позовних вимог про стягнення із ОСОБА_11 на користь потерпілого відшкодування завданих злочином 750 грн. майнової та 8000 грн. моральної шкоди;

- закрити провадження у справі в частині заявленого цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_6 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_11 на користь потерпілого відшкодування завданих злочином 750 грн. майнової та 8000 грн. моральної шкоди.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу кожного винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення кожної винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 заявила клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_8 від покарання, на підставі ст. 105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, оскільки ОСОБА_8 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України визнав у повному обсязі, щиро покаявся, вчинив нетяжкий злочин вперше, є неповнолітнім.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_19 заявив клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_17 від покарання, на підставі ст. 105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, оскільки ОСОБА_17 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України визнав у повному обсязі, щиро покаявся, вчинив нетяжкий злочин вперше, є неповнолітнім.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_13 заявив клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_11 від покарання, на підставі ст. 105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, оскільки ОСОБА_11 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України визнав у повному обсязі, щиро покаявся, вчинив нетяжкий злочин вперше, є неповнолітнім.

Неповнолітні обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 підтримали клопотання своїх захисників та просили ці клопотання задовольнити. Крім того, вони пояснили, що повністю визнають свою вину в інкримінованому їм злочині та щиро каються у тому що вони цей злочин скоїли, запевнили суд про подальшу їх бездоганну, правослухняну поведінку.

Їх законні представники вказаних неповнолітніх обвинувачених, - ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 підтримали клопотання захисників та просили звільнити вказаних неповнолітніх обвинувачених від покарання та застосувати до них примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисників та звільнення вказаних неповнолітніх обвинувачених від покарання із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру у виді застереження.

Сторона потерпілого в особі адвоката ОСОБА_7 надала до суду заяву, в якій просила подальший розгляд справи проводити у відсутність потерпілого та його представників, а щодо призначення міри покарання усім обвинуваченим покладається на розсуд суду (а.с. 111 т.2).

Вивчивши заявлені клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає клопотання захисників такими, що підлягають задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:

а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;

б) неповнолітній щиро розкаявся;

в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;

г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Відповідно до вимог ст. 497 КПК України, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч. ч. 4 і 5 ст.74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Судом кваліфіковано дії ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», застереження (п. 1 ч. 2ст. 105 КК (2341-14 ), яке є одним із найм`якіших заходів виховного характеру, може бути, зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Вирішуючи питання щодо обрання покарання та можливості звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, судом встановлено, що обтяжуючі покарання ОСОБА_8 обставини відсутні, а пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами враховуються його щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, відсутність судимості, відшкодування обвинуваченим потерпілому завданої злочином шкоди; обвинувачений ОСОБА_8 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.296 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, щиро покаявся, на момент вчинення злочину та дотепер є неповнолітнім.

З досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький; він не становить високої небезпеки для суспільства.

Окрім зазначеного, суд враховує особу ОСОБА_8 , який є осудним, раніше несудимим, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем проживання та навчання характеризується виключно позитивно, є неповнолітнім, навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, має добрий стан здоров`я, виховується у благополучній сім`ї, поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною.

Враховуючи наведені обставини у своїй сукупності, суд на підставі ст. 105 КК України дійшов висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, так як ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є неповнолітнім, у вчиненому щиро розкаявся, враховуючи позицію потерпілого, який покладався на розсуд суду, та якому шкоду відшкодовано та він примирився із обвинуваченим; з огляду на бездоганну поведінку неповнолітнього після скоєння злочину, оскільки шкідливі наслідки усунені обвинуваченим і його законним представником, тому саме такий вид примусових заходів виховного характеру є необхідним і достатнім для перевиховання і виправлення неповнолітнього, попередження вчинення ним нових правопорушень.

Вирішуючи питання щодо обрання покарання та можливості звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_17 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, судом встановлено, що обтяжуючі покарання ОСОБА_17 обставини відсутні, а пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами враховуються його щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, відсутність судимості, відшкодування обвинуваченим потерпілому завданої злочином шкоди; обвинувачений ОСОБА_17 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.296 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, щиро покаявся, на момент вчинення злочину та дотепер є неповнолітнім.

З досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_17 вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький; він не становить високої небезпеки для суспільства.

Окрім зазначеного, суд враховує особу ОСОБА_17 , який є осудним, раніше несудимим, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем проживання та навчання характеризується виключно позитивно, є неповнолітнім, навчається в 11-му класі загальноосвітньої школи, має добрий стан здоров`я, виховується у благополучній сім`ї, поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною.

Враховуючи наведені обставини у своїй сукупності, суд на підставі ст. 105 КК України дійшов висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_17 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, так як ОСОБА_17 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є неповнолітнім, у вчиненому щиро розкаявся, враховуючи позицію потерпілого, який покладався на розсуд суду, та якому шкоду відшкодовано та він примирився із обвинуваченим; з огляду на бездоганну поведінку неповнолітнього після скоєння злочину, оскільки шкідливі наслідки усунені обвинуваченим і його законним представником, тому саме такий вид примусових заходів виховного характеру є необхідним і достатнім для перевиховання і виправлення неповнолітнього, попередження вчинення ним нових правопорушень.

Вирішуючи питання щодо обрання покарання та можливості звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, судом встановлено, що обтяжуючі покарання ОСОБА_11 обставини відсутні, а пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами враховуються його щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, відсутність судимості, відшкодування обвинуваченим потерпілому завданої злочином шкоди; обвинувачений ОСОБА_11 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.296 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, щиро покаявся, на момент вчинення злочину та дотепер є неповнолітнім.

З досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_11 вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький; він не становить високої небезпеки для суспільства.

Окрім зазначеного, суд враховує особу ОСОБА_11 , який є осудним, раніше несудимим, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем проживання та навчання характеризується виключно позитивно, є неповнолітнім, навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, має добрий стан здоров`я, займається спортом, виховується опікуном, поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною.

Враховуючи наведені обставини у своїй сукупності, суд на підставі ст. 105 КК України дійшов висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, так як ОСОБА_11 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є неповнолітнім, у вчиненому щиро розкаявся, враховуючи позицію потерпілого, який покладався на розсуд суду, та якому шкоду відшкодовано; з огляду на бездоганну поведінку неповнолітнього після скоєння злочину, оскільки шкідливі наслідки усунені обвинуваченим і його законним представником, тому саме такий вид примусових заходів виховного характеру є необхідним і достатнім для перевиховання і виправлення неповнолітнього, попередження вчинення ним нових правопорушень.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_16 заявив клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_14 від покарання, на підставі ч.4 ст. 74 КК України у зв`язку із бездоганною поведінкою і сумлінним ставленням до праці, оскільки цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною. Також ОСОБА_14 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України визнав у повному обсязі, щиро покаявся, вчинив нетяжкий злочин вперше у неповнолітньому віці.

Обвинувачений ОСОБА_14 та його законний представник ОСОБА_15 підтримали клопотання свого захисника та просили це клопотання задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника та звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ч.4 ст. 74 КК України.

Сторона потерпілого в особі адвоката ОСОБА_7 надала до суду заяву, в якій просила подальший розгляд справи проводити у відсутність потерпілого та його представників, а щодо призначення міри покарання усім обвинуваченим покладається на розсуд суду (а.с. 111 т.2).

Вивчивши заявлені клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає клопотання захисника такими, що підлягає задоволенню з таких міркувань.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості. Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Вирішуючи питання щодо обрання покарання та можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_14 від покарання, судом встановлено, що обтяжуючі покарання ОСОБА_14 обставини відсутні, а пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами враховуються його щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, відсутність судимості, відшкодування обвинуваченим потерпілому завданої злочином шкоди; обвинувачений ОСОБА_14 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.296 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, щиро покаявся, на момент вчинення злочину був неповнолітнім.

З досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_14 вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький; він не становить високої небезпеки для суспільства.

Окрім зазначеного, суд враховує особу ОСОБА_14 , який є осудним, раніше несудимим, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем проживання, місцем колишнього навчання, місцем роботи характеризується виключно позитивно, офіційно працевлаштований, працює підсобним робітником у ФОП ОСОБА_20 , має добрий стан здоров`я, виховувався в благополучній сім`ї, поведінка обвинуваченого після скоєння злочину та дотепер була бездоганною.

Відповідно до ч.4 ст.74 КК України, особа, яка вчинила особа, яка вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.

Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді, з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці, обвинуваченого ОСОБА_14 не можна вважати суспільно небезпечною особою, за вчинений ним злочин, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до нетяжкого злочину.

Із наданої до суду характеристики з місця проживання обвинуваченого ОСОБА_14 він характеризується з позитивної сторони (а.с.а.с. 151 т.2).

Із наданих до суду характеристик з попереднього та теперішнього місць роботи обвинуваченого ОСОБА_14 , він зарекомендував себе з позитивної сторони є дисциплінованим працівником, до виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно, відповідально, добросовісно, ретельно та якісно виконує вказівки роботодавців, старанний працівник, не допускає порушень трудової дисципліни (а.с.а.с. 154-155 т.2).

Враховуючи наведені обставини у своїй сукупності, суд на підставі ч.4 ст.74 КК України дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_14 від покарання у зв`язку із бездоганною поведінкою і сумлінним ставленням до праці, оскільки цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною, так як ОСОБА_14 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на час скоєння злочину був неповнолітнім, у вчиненому щиро розкаявся та жалкує про скоєне; має постійне місце роботи, займається суспільно корисною працею, працює підсобним робітником у ФОП ОСОБА_20 ; виключно позитивно характеризується за місцем роботи та проживання; відшкодував завдану злочином шкоду потерпілому та примирився з ним; поведінка обвинуваченого після скоєння злочину та дотепер була бездоганною, що свідчить про глибоке усвідомлення ним скоєного, його намагання виправитись та не скоювати нових правопорушень.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 запобіжного заходу не обирати.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

Ухвалив:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Звільнити неповнолітнього ОСОБА_8 від покарання на підставі ст. 105 КК України та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_8 наслідки його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам потерпілого, інтересам суспільства, та оголосити йому осуд за ці дії, а також попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_8 не обирати.

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Звільнити неповнолітнього ОСОБА_17 від покарання на підставі ст. 105 КК України та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_17 наслідки його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам потерпілого, інтересам суспільства, та оголосити йому осуд за ці дії, а також попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_17 не обирати.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Звільнити неповнолітнього ОСОБА_11 від покарання на підставі ст. 105 КК України та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_11 наслідки його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам потерпілого, інтересам суспільства, та оголосити йому осуд за ці дії, а також попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_11 не обирати.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Звільнити ОСОБА_14 від покарання на підставі ч.4 ст.74 КК України.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_14 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: