Постанова
Іменем України
24 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 207/3466/18
провадження № 51-2866 км 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочинів, передбачених частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК).
Обставини справи

1. Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області вироком від 19 лютого 2020 року визнав винуватим та засудив ОСОБА_7 до покарання у виді позбавлення волі:
- за частиною 2 статті 190 КК на строк 1 рік і 3 місяці;
- за частиною 2 статті 185 КК на строк 1 рік і 6 місяців.
На підставі частин 1 та 4 статті 70 КК суд призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 6 місяців.
2. За обставин, детально викладених у вироку, суд визнав доведеним, що 16 серпня 2018 року в м. Кам`янському Дніпропетровської області ОСОБА_7 шляхом обману заволодів велосипедом потерпілої ОСОБА_8 вартістю 2000 грн.
3. 9 червня 2019 року ОСОБА_7 за місцем свого проживання у м. Кам`янському Дніпропетровської області таємно викрав мобільний телефон вартістю 3766,67 грн, що належав його вітчиму ОСОБА_9 . А згодом 28 червня 2019 року засуджений за тією ж адресою повторно таємно викрав мобільний телефон свого вітчима ОСОБА_9 вартістю 3000 грн.
4. Дніпровський апеляційний суд вироком від 30 квітня 2020 року скасував вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та призначив ОСОБА_7 покарання за частиною 2 статті 190 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 3 місяці. На підставі частини 4 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 червня 2019 року більш суворим за цим вироком суд призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 3 місяці. За частиною 2 статті 185 КК апеляційний суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 6 місяців. На підставі частин 1 і 4 статті 71 КК суд остаточно призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 7 місяців.
Вимоги і доводи касаційної скарги

5. Захисник у касаційній скарзі, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , просить змінити судові рішення та пом`якшити засудженому покарання у виді позбавлення волі: за частиною 2 статті 190 КК до 1 року 2 тижнів, на підставі частини 4 статті 70 КК до 1 року і 1 місяця, за частиною 3 статті 185 КК до 1 року 1 місяця і 2 тижнів, а на підставі частин 1 і 4 статті 71 КК остаточно призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 2 місяці.
6. Захисник стверджує, що призначене судами попередніх інстанцій покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. Зокрема, суди не врахували, що ОСОБА_7 щиро розкаявся, став на шлях виправлення, а також вчинив крадіжку у члена сім`ї, з яким помирився та залагодив стосунки.
Позиції учасників під час касаційного розгляду

7. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
8. У судовому засіданні прокурор просив залишити оскаржені судові рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.
Оцінка Суду

9. Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, Суд дійшов висновку, що в задоволенні касаційної скарги належить відмовити.
10. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
11. Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що, обираючи засудженому вид та розмір покарання, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону, врахувавши, що засуджений вчинив злочини середньої тяжкості, та ті обставини, що він не працює, раніше судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття.
12. Апеляційний суд погодився із видом та розміром покарання, призначеного судом першої інстанції за інкриміновані злочини, однак констатував, що мало місце неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, призначаючи покарання, місцевий суд не застосував положень статті 71 КК, а саме не приєднав до покарання за новим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 червня 2019 року.
13. Таким чином, апеляційний суд новим вироком призначив засудженому покарання з урахуванням вимоги частини 4 статті 71 КК у розмірі більшому від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
14. Суд погоджується із таким правозастосуванням, вважає, що апеляційний суд правильно застосував кримінальний закон, виправивши помилку, допущену судом першої інстанції, який призначив покарання без урахування положень статті 71 КК.
15. Вирок апеляційного суду не суперечить вимогам статей 370, 420 КПК.
16. Ураховуючи наведене, Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості злочину та особі засудженого через суворість і залишає касаційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року та вирок Дніпропетровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3