Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

7 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001692 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення містить посилання на докази, і всупереч вимогам ст.109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, стверджуючи про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

Як зазначає прокурор, посилання у формулюванні обвинувачення на заключні частини висновків експертів є обставиною, яка вказує на наявність об`єкту правопорушення, що не суперечить вимогам ч.2 ст.291 КПК України. Що ж стосується невнесення до реєстру матеріалів досудового розслідування всіх необхідних відомостей, то неповнота реєстру за умови долучення його до обвинувального акта згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України не може бути підставою для його повернення. На переконання прокурора, єдиним процесуальним документом, який суд має досліджувати під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт, додатки до акта не можуть бути предметом судового контролю, а у разі наявності протиріч, які містяться в обвинувальному акті та реєстрі, вони можуть бути усунені під час судового розгляду кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Як встановив суд першої інстанції, формулювання висунутого ОСОБА_6 обвинувачення містить посилання на докази, а саме, висновки експертів, що є недопустимим.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до положень ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення, тобто час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета тощо.

Колегія суддів погоджується з висновками, викладеними в ухвалі суду першої інстанції, про те, що вказаним вимогам закону обвинувальний акт не відповідає.

Зважаючи на викладені вимоги закону, цитування у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення висновків експертів № 1/32-ВТ від 06.03.2015 року, № 124 від 24.02.2015 року є зайвим.
Доводи в апеляційній скарзі, що посилання на заключні частини цих висновків є обставиною, яка вказує на наявність об`єкту правопорушення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки докази підлягають дослідженню під час судового розгляду. Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 КК України, є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обороту вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, і вказані висновки не можуть свідчити про наявність чи відсутність такої безпеки.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Згідно з ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Цих вимог закону прокурором дотримано не було, оскільки до обвинувального акта додано реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006636, який містить дані про проведені процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0006636, № 0006628, відповідно, щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Твердження прокурора, що неповнота реєстру за умови долучення його до обвинувального акта не може бути підставою для повернення обвинувального акта, є недоречними, оскільки з цих підстав суд обвинувальний акт не повертав. З приводу міркувань прокурора, що єдиним процесуальним документом, який суд має досліджувати під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт, і додатки до акта не можуть бути предметом судового контролю, колегія суддів зауважує, що під час підготовчого судового засідання суд обвинувальний акт не досліджує, а перевіряє його на відповідність вимогам закону, і не здійснює судовий контроль.

Невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України сама по собі, дійсно, не може бути підставою для повернення обвинувального акта, але це не свідчить про те, що прокурор має право долучити до обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001692 незрозумілий документ під назвою реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006636, який стосується двох різних кримінальних проваджень щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Посилання на можливість усунути протиріччя, які містяться в обвинувальному акті та реєстрі, під час судового розгляду кримінального провадження, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки до повноважень суду входить розгляд кримінального провадження стосовно особи в межах висунутого обвинувачення, а не усунення недоліків, вочевидь допущених прокурором при направленні обвинувального акта до суду.

Колегія суддів вважає, що суд навів в ухвалі ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акта прокурору, а тому підстав для її скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001692 щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, повернуто прокурору, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3