11.02.2021 363/1432/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001032 щодо

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, освіта вища, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , несудимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

10.11.2019 року близько 17 год. 40 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Мазда 3» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись поблизу буд. № 1 по вул. Свято-Покровській в с. Нові Петрівці з боку м. Вишгорода в напрямку с. Старі Петрівці, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра» і дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 Правил дорожнього руху України, діючи необережно, із злочинною недбалістю в порушення вимог п. 2.3 б) та п. 18.1 ПДР України, не впевнився у відсутності пішоходів на нерегульованому пішохідному переході, відволікся від керування на інший невстановлений легковий автомобіль, який випередив його з правого боку, не зменшив швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїжджу частину пішохідним переходом зліва на право відносно руху транспортного засобу, що призвело до заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток основи черепа, крововиливів під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, синця на волосистій частини лівої частини тім`яної області, відповідно до нього крововиливи в м`які тканини голови, перелому потиличної частки зліва з переходом на ліву скроневу та основу кістки, субдурального крововиливу в області правої задньої черепної ямки, крововиливу під м`якими мозковими оболонками в області обох півкуль головного мозку, а також на нижній поверхні обох півкуль мозочка, забою тканини головного мозку, в області правої лобної долі, правої тім`яної долі, лівої потиличної долі, внутрішньо мозкової гематоми в товщі правої скроневої долі об`ємом 10 см. куб., вторинних крововиливів в товщі підкіркових структур та стовбура мозку, кров`янистого ліквору в шлуночках головного мозку, які складають єдиний комплекс відкритої черепно-мозкової травми, та в прямому причинному зв`язку призвели до настання смерті потерпілого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином ОСОБА_4 порушив п.2.3 б) Правил дорожнього руху України, зокрема для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 18.1 Правил дорожнього руху України, зокрема водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Допущені ОСОБА_4 порушення Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та призвели до заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень та настання смерті.

В суді ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість за обставин викладених в обвинувальному акті, погодився з кваліфікуючими ознаками злочину й порушенням інкримінованих пунктів ПДР України. Показав, що 10.11.2019 року близько 17 год. 30 хв. їхав своїм автомобілем з м. Києва до с. Демидів, в лівому ряду зі швидкістю близько 30-40 км/г, відволікся від керування на дотримання бокового інтервалу з транспортним засобом, що рухався праворуч від нього, а коли повернув голову, то відразу стався наїзд на пішохода, який рухався пішохідним переходом. При цьому усвідомлював, що під час руху наближався до нерегульованого пішохідного переходу і не звернув на це необхідну увагу. Після зіткнення, вийшов з автомобіля, викликав поліцію. Потерпілий перебував без свідомості, з ним поїхав до лікарні в реанімацію, потім кожен день його відвідував, оплатив повністю все його лікування, а потім і витрати на поховання, усіляко допомогав потерпілій його матері, відшкодував завдану шкоду. В суді щиро покаявся, просив вибачення в потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 у суді показала, що наступного дня, 11.11.2019 року дізналася про те, що син після аварії потрапив у реанімацію, без свідомості в комі, приїхала до нього і постійно перебувала поряд з ним. Обвинувачений від першого до останнього дня, щоденно приїздив у лікарню, усіляко допомагав з лікуванням сина, повністю оплатив все необхідне лікування, організував переведення в іншу лікарню тощо. Після смерті сина оплатив всі витрати на поховання. І в подальшому щомісячно надав грошову допомогу. Загалом виплатив 120 000 грн. компенсації за заподіяну шкоду. В цьому зв`язку будь-яких матеріальних та моральних претензій до нього вона не має, в суді прийняла його вибачення.

Виходячи з того, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються.
Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, і кваліфікує його злочинні дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, характер допущених порушень правил дорожнього руху, ступінь вчиненого необережного тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який кримінальне правопорушення вчинив уперше, раніше до кримінальної відповідальності та до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає в сім`ї, утримує неповнолітнього сина, працює приватним підприємцем, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодував заподіяні потерпілій збитки, весь час постійно і добровільно допомагав їй під час лікування сина та поховання, щиро просив в неї вибачення.
Також суд враховує позицію потерпілої ОСОБА_6 , якій обвинувачений повністю відшкодував завдану шкоду, оплатив лікування і поховання сина, а тому потерпіла до обвинуваченого будь-яких претензій не має, просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, слід визнати його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, не встановлено.
Беручи до уваги викладене, відсутність обтяжуючих покарання обставин та з огляду на позицію потерпілої сторони, суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, а враховуючи сукупність викладених вище обставин, які пом`якшують його покарання, суд вважає необхідним і можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням згідно вимог ст. 75 КК України та з покладанням на нього виконання обов`язків передбачених ст. 76 КК України, що стане достатнім для виправлення особи і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст.ст. 124, 126 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370 і 374 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і за цим законом призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтиметься до зазначеного органу для реєстрації.
Речові докази по справі: автомобіль «Мазда 3» р.н. НОМЕР_1 залишити власнику ОСОБА_4 , компакт диск з відеозаписом ДТП залишити в матеріалах справи.

За проведення судових експертиз по справі стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в загальному розмірі 3 140 (три тисячі сто сорок) грн. 20 (двадцять) коп.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.
Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя