Справа № 538/1637/20
Провадження № 1-кс/549/118/20
УХВАЛА
10 вересня 2020 року смт.Чорнухи

Слідчий суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , тимчасово виконуюючого обов`язки начальника слідчого відділення Лохвицького відділу поліції - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника слідчого відділення Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури у Полтавській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000066 від 02.09.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м.Конотоп Сумської області, освіта професійно-технічна, неодружений, не працює, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-Конотопським міськрайонним судом Сумської області від 05.03.2008 за ч.2 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі;
-Конотопським міськрайонним судом Сумської області від 12.06.2011 за ч.2 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 1 000 грн;
-Ковпаківським районним судом м.Суми від 05.01.2012 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
-Конотопським міськрайонним судом Сумської області від 26.02.2015 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 28.02.2018 по відбуттю строку покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України,
установив:

Тимчасово виконуючий обов`язки начальника слідчого відділення за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного на 60 діб.
Вказується, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000066 від 02.09.2020 за підозрою у тому, що ОСОБА_6 , маючи не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив злочин, а саме: у невстановлений досудовим слідством дату і час, у серпні 2020 року, використовуючи засоби мобільного зв`язку, вступивши у злочинну змову з раніше незнайомим йому чоловіком, особа якої під час досудового розслідування не встановлена, домовилися між собою про спосіб вчинення шахрайства.
Невстановлена досудовим слідством особа засобами мобільного зв`язку мала вводити в оману громадян, повідомляючи їм неправдиву інформацію, з метою отримання грошових коштів, а ОСОБА_6 - отримувати від цих громадян грошові кошти, які в подальшому повинен був перераховувати на належну невстановленій досудовим слідством особі банківську картку, залишаючи для власних потреб певну суму коштів.
01 вересня 2020 року приблизно о 15 год 00 хв невстановлена досудовим слідством особа, використовуючи засоби мобільного зв`язку, зателефонувала на стаціонарний абонентський номер, що належить особі похилого віку ОСОБА_7 , 1948 року народження, жительці с.Токарі Лохвицького району Полтавської області, представився лікарем та повідомив неправдиву інформацію про те, що її син ОСОБА_8 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду і йому термінову необхідні гроші для вирішення питання про надання медичної допомоги.
Потерпіла ОСОБА_7 , будучи введена у оману, погодилась передати гроші для лікування сина. Після цього особа, яка представилася лікарем, повідомила ОСОБА_6 про розташування житла ОСОБА_7 .
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_6 , користуючись послугами таксі приїхав до будинку ОСОБА_7 , яка за вказівкою особи, яка представлялася потерпілій лікарем, передала останньому грошові кошти в сумі 6 000 грн. При цьому ОСОБА_6 написав потерпілій розписку від імені ОСОБА_9 . Після цього останній покинув місце вчинення злочину та грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
В результаті протиправних спільних дій ОСОБА_6 та невстановленою досудовим слідством особою, завдано матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 в розмірі 6 000 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08.09.2020 близько 10 год невстановлена досудовим слідством особа, використовуючи засоби мобільного зв`язку, зателефонувала на стаціонарний абонентський номер, що належить особі похилого віку ОСОБА_10 , 1935 року народження, жителю м.Заводське Лохвицького району, та представившись сином ОСОБА_11 повідомив неправдиву інформацію про те, що він потрапив в дорожньо-транспортну пригоду і йому терміново необхідні гроші для вирішення питання про надання медичної допомоги.
Потерпілий ОСОБА_10 , будучи введений в оману, погодився передати гроші для лікування сина. Після цього, особа, яка представилася потерпілому як син ОСОБА_11 , повідомила ОСОБА_6 про розташування житла потерпілого ОСОБА_10 .
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_6 , користуючись послугами таксі приїхав до будинку, який розташований у м.Заводське Лохвицького району, де проживає ОСОБА_10 .
Потерпілий ОСОБА_12 дістав зі схованки гроші, перерахував їх і поклав до гаманця та до тумбочки у кімнаті. Після цього потерпілий спільно з ОСОБА_6 пішли в приміщення літньої кухні, де потерпілий відволікся на розмову по телефону.
В цей час ОСОБА_6 , побачивши, що потерпілий відволікся розмовою по телефону і на нього не звертає уваги, вийшов з господарської будівлі і незаконно проник до будинку з метою крадіжки коштів, місце знаходження яких він побачив раніше.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на крадіжку, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , діючи повторно, таємно викрав із тумбочки у кімнаті гаманець з коштами у сумі 19 800 грн, після чого останній покинув місце вчинення злочинну.
Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб та за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
08 вересня 2020 року о 17 год 05 хв ОСОБА_6 був затриманий слідчим без ухвали слідчого судді на підставі ст.208 КПК України.
09 вересня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України.
Подане клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовувалось наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ним кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, а саме:
-переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 зареєстрований у м.Конотоп Сумської області у житлі батьків, але тривалий час там не проживає, фактично проживає на найманій квартирі, місця роботи і достатніх доходів не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Крім того, раніше у ході розслідування кримінального провадження Солом`янським районним управлінням поліції м.Києва переховувався від органу досудового розслідування і тому був оголошений у розшук, тобто перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування, а також вимогами про судимість;
-ризик незаконного впливу на свідків по справі, а також ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки потерпілі є особами похилого віку, за станом здоров`я та розуму піддалися впливу навіть у телефонній розмові, перебуваючи на волі ОСОБА_6 , знаючи місце проживання потерпілих може їх в черговий раз відвідати і вплинути на їх показання, в тому числі шляхом погроз;
-ризик вчинити інші злочини, оскільки ОСОБА_6 має непогашені судимості за крадіжку і грабежі, в даний час притягається до кримінальної відповідальності за умисний злочин, не має офіційного легального джерела доходів і в разі обрання запобіжного заходу може вчинити інші подібні злочини.
У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
Прокурор та тимчасово виконуючий обов`язки начальника слідчого відділення у судовому засіданні подане клопотання підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та просили клопотання задовольнити.
Підозрюваний проти клопотання заперечував, підозру вважав обгрунтованою частково. Скоєння ним злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, заперечує. Грошові кошти від потерпілого в розмірі 20 000 грн отримав добровільно. Вину у шахрайстві визнає. Інших обставин пред`явленої підозри не заперечує. Фактично він був затриманий о 13-14 годині 08.09.2020. Просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації.
Зазначив, що фактично він проживає в м.Києві зі своєю співмешканкою, яка наразі вагітна, та її матір`ю. Батько, який є особа з інвалідністю, отримує пенсію, є учасником АТО, та його молодша сестра проживає в м.Конотоп, де він зареєстрований. Вважає, що докази, які містяться в матеріалах справи, є недостатніми для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відносно нього розслідувалось Солом`янським управлінням поліції кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні крадіжки. Відносно нього обирались запобіжні заходи у виді тримання під вартою та домашнього арешту. Про те, що він перебував у розшуку, він дізнався від поліцейських в м.Києві при перевірці документів. Але його відпустили, він не переховується, до суду його ніхто не викликав.
Захисник просив у задоволенні клопотання відмовити, також вважав, що докази, які містяться в матеріалах справи, є недостатніми для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Згідно із частиною 1 статті 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Відповідно до частини 2 статті 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Частиною першою статті 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Статтею 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, зокрема лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Відповідно до частини 1 статті 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Вступна частина статті 5 § 3 Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) має на меті забезпечення швидкого і автоматичного судового контролю за затриманням, яке здійснюється поліцейським або адміністративним органом відповідно до положень пункту 1 (с) (De Jong, Baljet і Van den Brink проти Нідерландів, § 51; Aquilina проти Мальти [ВП], §§ 48-49).
Судовий контроль за триманням під вартою повинен бути автоматичним і не може залежати від попередньої заяви затриманої особи (McKay проти Сполученого Королівства [ВП], § 34; Varga проти Румунії, § 52; Viorel Burzo проти Румунії, § 107).
У випадках, коли розглядається питання щодо дотримання статті 5 § 1 Конвенції, Суд повинен здійснювати певні повноваження з перевірки дотримання національного законодавства (див., серед багатьох інших, Creanga проти Румунії [ВП], § 101; Baranowski проти Польщі, § 50; Benham проти Сполученого Королівства, § 41).
Відповідно до ст.208 КПК України, особа, підозрювана у скоєнні злочину, може бути затримана без ухвали слідчого судді лише у визначених законом випадках, а саме:
-якщо особу застали під час скоєння злочину;
-якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець вказав на те, що саме ця особа щойно вчинила цей злочин;
-якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчинення тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесену до підслідності НАБУ.
Відповідно до пояснень підозрюваного у судовому засіданні, останній був затриманий після того, як поїхав від потерпілого ОСОБА_10 близько 13-14 години 08.09.2020.
Згідно з поясненнями слідчого, фактично особа підозрюваного встановлювалась з 14-30 години 08.09.2020.
З матеріалів протоколу затримання особи, складеного в приміщенні Лохвицького ВП ГУНП в Полтавської області вбачається, що підозрюваний був затриманий за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190. ч.3 ст.185 КК України о 17 год 05 хв.
Відповідно до матеріалів клопотання вбачається, що подія кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , відбулося між 10-13 годинами 08.09.2020.
Слідчий суддя звертає увагу, що між подіями кримінального правопорушення 08.09.2020, що відбулися після його вчинення та затриманням підозрюваним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, минув незначний проміжок часу, що відповідає темпоральним (часовим) вимогам «безпосередньо» після вчинення злочинів, та вимозі щодо особи, яка «щойно» вчинила злочин, що прямо передбачені п.2 ч.1 ст. 208 КПК України, як виключних підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді.
За таких фактичних обставин слідчий суддя вважає, що затримання, що мало місце є законним, оскільки відповідає вимогам ст. 208 КПК України.
Відповідно до частини 4 статті 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 КПК, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
З протоколу затримання вбачається, що підозрюваному було повідомлено про підстави затримання, забезпечено захисником за призначенням, роз`яснено право давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього.
За таких фактичних обставин слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування дотримано процесуальних прав, передбачених ч. 4 ст. 208 КПК України під час затримання ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до вимог статті 194 КПК України має з`ясувати наявність ряду обставин.
Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України.
Розумна підозра, згадана в ст.5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що можливо, вчинені кримінальні правлпорушення, передбачені ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, що підтверджується, зокрема: протоколами прийняття заяв про вчинене кримінальні правопорушення, протоколами допиту свідків; протоколом допитів потерпілих; протоколами пред`явлення особи до впізнання; протоколами допиту підозрюваного.
У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 зареєстрований у м.Конотоп Сумської області у житлі батьків, але тривалий час там не проживає, фактично проживає на найманій квартирі, місця роботи і достатніх доходів не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Крім того, раніше у ході розслідування кримінального провадження Солом`янським районним управлінням поліції м.Києва переховувався від органу досудового розслідування і тому був оголошений у розшук, тобто перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування, а також вимогами про судимість;
-ризик незаконного впливу на свідків по справі, а також ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки потерпілі є особами похилого віку, за станом здоров`я та розуму піддалися впливу навіть у телефонній розмові, перебуваючи на волі ОСОБА_6 , знаючи місце проживання потерпілих може їх в черговий раз відвідати і вплинути на їх показання, в тому числі шляхом погроз;
-ризик вчинити інші злочини - так як ОСОБА_6 має непогашені судимості за крадіжку і грабежі, в даний час притягається до кримінальної відповідальності за умисний злочин, не має офіційного легального джерела доходів і в разі обрання запобіжного заходу може вчинити інші подібні злочини.
Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує, зокрема: початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні, розпочатого лише, суть та характер вчинених кримінальних правопорушень -злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, відноситься до тяжкого злочину та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років, особу та обставини, передбачені ст.178 КПК України.
Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, наявність значної кількості потерпілих у кримінальному правопорушенні, які мають право на відшкодування заподіяної шкоди, що вказує на існування ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також початкову стадію досудового розслідування злочину, що об`єктивно перешкоджає встановленню важливих обставин вчинення злочину, вказує на ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілих та свідків у провадженні, або перешкоджання кримінальному правопорушенню іншим чином, а також не можна виключати ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний раніше судимий за вчинення умисних злочинів.
За таких фактичних обставин слідчий суддя вважає, що у судовому засіданні доведено наявність відносно підозрюваного ризиків, передбачених п.1 та п.п.3-5 ч.1 ст.177 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно обов`язково розглянути можливість застосування інших, більш м`яких альтернативних заходів, які зможуть забезпечити ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК.
Слідчим суддею враховується наявність ризиків, передбачених п.1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, сукупність відомостей про особу, слідчий суддя вважає, незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України виправдовують необхідність застосування до виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання початку строку перебування під вартою, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (справа «Де Вільде, Оомс і Версип проти Бельгії»), відповідно до якої момент, з якого починається обмеження свободи особи починається не з часу коли її доправили до дільничного відділку чи документально оформили затримання, а з часу, «коли особа не є вільною у пересуванні» і «не може вільно покинути певне, визначене владою місце».
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
З врахуванням розміру грошової суми, яка була предметом інкримінованого злочину, майнового стану, в силу cт.182 КПК України розмір застави, внесення якої буде достатнім для звільнення з-під варти, слід визначити в сумі 87 880 грн, з покладенням на нього в разі звільнення обов`язків, передбачених п.п.1-3 ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 208 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ухвалив:

1.Клопотання тимчасово виконуюючого обов`язки начальника слідчого відділення Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури у Полтавській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000066 від 02.09.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задовольнити.
2.Застосувати до підозрюваного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до14 год 30 хв 06 листопада 2020 року.
3.Підозрюваний підлягає звільненню з-під варти в разі внесення застави в розмір 87 880 гривень з покладенням на нього в цьому випадку на цей же строк таких обов`язків:
-прибувати до слідчого кожного понеділка та четверга щотижня;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи;
4.Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі звільнення з-під варти він зобов`язаний виконувати покладені на нього судом обов`язки, невиконання яких тягне за собою звернення суми застави в дохід держави та подальшу заміну запобіжного заходу на більш суворий.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1