ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/1189/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2020 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 31 травня 2018 року за ч.3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2020 року відмовлено у задоволенні подання державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить змінити ухвалу, застосувати положення ст. 81 КК України, звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що адміністрація установи виконання покарання разом із спостережною комісією дійшли висновку, що він довів своє виправлення у відповідності, що слугувало підставою для звернення до суду з відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення.

Процес позитивних змін в його поведінці полягає в бажанні працювати та поведінкою довести, що він готовий до правослухняного та повноцінного життя в суспільстві.

Не погоджується із висновком суду про те, що його поведінка була обумовлена примусом, пов`язаним з режим утримання в установі виконання покарання та зазначає, що такі домисли і догадки суду при мотивуванні свого рішення суперечать процесуальним нормам, основним засадам кримінального законодавства, конституційним принципам.

Те, що він раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням та до нього було застосовано положення Закону України «Про амністію» не може слугувати підставою для відмови у прийнятті рішення, передбаченого ст. 81 КК України.

Наявність попередніх судимостей, за якими він відбув покарання, не можуть враховуватися як відомості, що характеризують його особу.

Посилається також і на те, що має стійкі соціальні зв`язки, готовий до правової поведінки в суспільстві, впевнений, що довів своє виправлення, як того вимагають положення ст. 81 КК України.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого.
Засуджений ОСОБА_7 завчасно, під особистий підпис повідомлений про дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження, заяв чи клопотання про особисту участь у судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції, на адресу суду не подавав.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі за вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 31 травня 2018 року за ч.3 ст. 185 КК України.
Початок строку відбування покарання - 31.03.2108 року, кінець строку 30.06.2021 року.
На день звернення до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого, ОСОБА_7 відбув 2/3 частини призначеного покарання.

Подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 головою міської спостережної комісії не погоджено.

Адміністрацією установи виконання покарання ОСОБА_7 характеризується посередньо, за час відбування покарання офіційно працевлаштований не був.
За період відбування покарання до засудженого 5 разів застосовувалися заходи заохочення. Стягнення не накладалися.
Вбачається, що ухвалою Херсонського міського суду від 02.03.2020 року відмовлено у застосуванні до ОСОБА_7 більш м`якого покарання.

Відомостей про працевлаштування засудженого протягом усього строку відбування покарання матеріали провадження не містять.
Видно, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння тяжких злочинів, що вказує на підвищену суспільну небезпечність особи засудженого та його схильність до скоєння кримінально-караних діянь.
Зазначені відомості безпосередньо стосуються особи обвинуваченого, які суд при вирішення питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання має прийняти до уваги.
Відомості, що характеризують ступінь тяжкості злочинів, за вчинення яких засуджений відбуває покарання також підлягають обов`язковому врахуванню.
Вбачається, що до ОСОБА_7 раніше двічі застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а також засуджений був звільнений від відбування покарання у зв`язку із застосування положень Закону України «Про амністію», однак нівелюючи гуманне ставлення зі сторони держави, пов`язане із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання, ОСОБА_7 продовжив скоювати кримінально-карані діяння, що свідчить про його небажання дотримуватися правослухняної поведінки, та неготовність дотримуватися норм суспільної поведінки.
Зазначені відомості були підставно враховані судом першої інстанції наряду з іншими обставинами, що характеризують особу засудженого, які в своїй сукупності підлягають обов`язковому врахуванню під час вирішення судом питання про умовно-дострокове звільнення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого в цій частині є безпідставними.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .
На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини та належним чином не мотивував своє рішення, є безпідставними, оскільки суд всебічно, повно дослідив відомості, які надані установою виконання покарання.
Наявність невеликої кількості заохочень у засудженого, відбуття ним визначеної частини строку покарання, дотримання умов режиму відбування покарання, підтримання соціальних зв`язків, самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування ст. 81 КК, оскільки ці відомості, як вже було зазначено, підлягають врахуванню у сукупності з відомостями про тяжкість вчиненого засудженим злочину та репутацією особи засудженого в цілому.
Твердження засудженого про його готовність до правослухняної поведінки в суспільстві є непереконливими з огляду на відомості, що характеризують особу засудженого.

Доводи апелянта про те, що він своїм ставленням до праці довів своє виправлення є голослівними, оскільки відомості щодо працевлаштування засудженого протягом усього часу відбування покарання матеріали кримінального провадження не містять.

Факт звернення адміністрації установи виконання до суду із поданнням про умовно-дострокове звільнення засудженого не є безумовною (визначальною) підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував своє рішення і доводи апеляційної скарги засудженого, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4