В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/690/20
Провадження № 1-кп/338/40/21

28 січня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, внесене 14 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні 3 малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20 серпня 2014, ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.
Так, 14 травня 2020 року о 08 год 00 хв начальник сектора реагування патрульної поліції (далі - СРПП) №4 Богородчанського відділення поліції ОСОБА_4 спільно з поліцейським СРПП №1 ОСОБА_7 , поліцейським СРПП №2 ОСОБА_8 та поліцейським СРПП №4 ОСОБА_9 заступили на патрулювання Богородчанського району в складі групи реагування патрульної поліції.
Цього ж дня близько 19 год 00 хв, перебуваючи в с. Манява Богородчанського (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, побачивши транспортний засіб "Audi A6", реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_10 порушив правила дорожнього руху, а саме: увімкнувпокажчик повороту під час зміни напрямку руху, намагались зупинити вказаний автомобіль шляхом увімкнення проблискових маячків синього і червоного кольорів, однак водій автомобіль не зупинив, а намагався скритись, після чого працівники поліції розпочали його переслідування.
Під`їхавши до території будинку АДРЕСА_2 , водій вказаного автомобіля ОСОБА_10 вийшов з нього та спільно з пасажиром зазначеного транспортного засобу ОСОБА_11 вчинили конфлікт із працівниками поліції.
В ході конфлікту ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники Богородчанського відділення поліції, які були одягнуті у формений одяг із знаками розпізнавання та виконували покладені на них Законом України "Про Національну поліцію" обов`язки, нехтуючи законною вимогою працівників правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків припинити правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним, що перед ним перебувають працівники правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків, діючи умисно, наніс один удар кулаком в область обличчя начальнику СРПП №4 Богородчанського відділення поліції ОСОБА_4 , спричинивши йому наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, раною в правій надбрівній ділянці, суб`юктивальним крововиливом правого очного яблука та синцями обох повік правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
14 січня 2021 року потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Судом встановлено, що потерпілий та обвинувачений досягли угоди про примирення, яку підписали 14 січня 2021 року, і підтрималитаку в судовому засіданні. У даній угоді сторони виклали формулювання обвинувачення та дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 345 КК України, яка ніким не оспорюється, та істотних для кримінального провадження обставин.

Згідно з поданою угодою, оскільки обвинувачений беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, враховуючи особу винного, який є приватним підприємцем, має міцні соціальні зв`язки, наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей), обставин, які обтяжують покарання, не встановлено, беручи до уваги санкцію ч. 2 ст. 345 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, сторони домовилися про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 узгодженого покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
Винуватість обвинуваченогоОСОБА_6 доведена і його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно до положень ст. 471, 473, ч. 5-7 ст. 474 КПК України.
Обвинувачений та потерпілий в судовому засіданні заявили, що розуміють суть угоди, яка укладена між ними.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо нетяжких злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та просив затвердити угоду про примирення. Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про примирення.
Потерпілий в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення від 14 січня 2021 року.
Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, передбачені ст. 473, 394, 424 КПК України, судом роз`яснено потерпілому та обвинуваченому. Обвинувачений та потерпілий в судовому засіданні заявили, що наслідки, передбачені положеннями ст. 473, 394, 424 КПК України, їм повністю зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо затвердження угоди про примирення, оскільки така відповідає волі сторін та не суперечить вимогам КПК України.
В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами кримінального провадження угоди про примирення від 14 січня 2021 року та вважає, що така не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Умови укладеної та підписаної угоди про примирення від 14 січня 2021 року не суперечать вимогам КПК України і вимогам КК України, зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодження між сторонами міри покарання за ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого кримінальним правопорушенням збитку, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
З огляду на викладене, суд вважає, що угоду про примирення від 14 січня 2021 року, укладену та підписану між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , слід затвердити, а обвинуваченого ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Богородчанського районного суду від 13 липня 2020 року у вигляді домашнього арешту на строк два місяці до 12 вересня 2020 року включно, в подальшому судом не продовжувався та інший запобіжний захід не обирався.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. 368, 374, 395, 474, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення від 14 січня 2021 року, укладену і підписану між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному 14 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
Речові докази: DVD-диск із відеозаписами з службової нагрудної камери (боді-камери) та DVD-диск із відеозаписом з мобільного телефону "Samsung 6" - зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався. Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1