УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0009368,

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

На обґрунтування доводів клопотання заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.10.2019 в рамках кримінального провадження №0009368 від 11.08.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, частково задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_6 , а саме нежилі приміщення (група приміщень) №76, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з приміщень з №1 по №9, загальною площею 142,10 кв.м.
Заявник вказує, що спірне майно ОСОБА_6 не належить і ніколи не належало та є власністю ОСОБА_4 що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.09.2019 укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Також заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2020 накладено арешт на належні ОСОБА_4 нежилі приміщення (група приміщень) №76, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з приміщень з №1 по №9, загальною площею 142,10 кв.м., із забороною їх використання.

Заявник вважає, у подальшому застосуванні арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 17.10.2019, відпала потреба, оскільки станом на момент накладення арешту фактичним власником спірного майна був ОСОБА_4 та з огляду на те, що ухвалою слідчого судді від 24.01.2020 повторно накладено арешт на спірне майно, у зв`язку з чим просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2019.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити клопотання з наведених в ньому підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином та завчасно, причини неявки суду не відомі.

Слідчий суддя, заслухавши думку представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 , вивчивши та дослідивши матеріали клопотання та матеріали, що слугували підставою для накладення арешту, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2019, в рамках кримінального провадження №0009368 від 11.08.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України,частково задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_6 , а саме нежилі приміщення (група приміщень) №76, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з приміщень з №1 по №9, загальною площею 142,10 кв.м.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Звертаючись із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України ОСОБА_4 зазначає, що спірне майно ОСОБА_6 не належить і ніколи не належало та є власністю ОСОБА_4 , а у подальшому застосуванні арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 17.10.2019, відпала потреба, оскільки останній є власником спірного майна, а також те, що ухвалою слідчого судді від 24.01.2020 повторно накладено арешт на спірне майно.

Згідно абз.2 ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається з матеріалів, що слугували підставою для арешту майна, постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 від 11.10.2019 спірне майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0009368, а арешт на спірне майно накладено з метою збереження речових доказів.

У той же час, як у клопотанні про скасування арешту майна заявником так і в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, а так само не надано жодних доказів, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, як того вимагають положення ч. 2 ст. 174 КПК України.

Доводи заявника, що на момент накладення арешту фактичним власником спірного майна був ОСОБА_4 , не спростовують висновку слідчого судді зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали та матеріали, які слугували підставою для накладення арешту на спірне майно, а також наведені слідчим доводи, слідчий суддя приходить до висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Будь-яких негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2020 необґрунтованою у суду не має, а заявником не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, а також враховуючи правову кваліфікацію кримінального провадження, в рамках якого накладено арешт на спірне майно, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309, КПК України, слідчий суддя
ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2019 у кримінальному провадженні №0009368.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 09.12.2020.

Слідчий суддя