В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0008258 від 01.10.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семеполки, Броварського району, Київської області, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні дитину, 2020 року народження, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2015 року за ч.3 ст.186 КК України на 4 роки розбавлення волі, 18.12.2018 року звільнений з Білоцерківської ВК № 35 у зв`язку закінченням строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

30.09.2019 року приблизно о 21 годині ОСОБА_5 перебував біля будинку №4 по вул. Бойченка в м. Києві, де помітив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_8 , який сидів на лавці та користувався належним йому планшетом марки «Леново ТАБ 8704», вартістю 5000 гривень. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_8 та шляхом ривка відкрито викрав планшет, після чого з місця події зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 5000 грн. викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 30.09.2019 року ввечері перебував за адресою: м. Київ, вул. Бойченка, 4, де побачив раніше невідомого йому чоловіка, в руках якого був планшет. Згодом він підбіг до нього та шляхом ривка відкрито викрав планшет, після чого з місця події зник, а викрадений планшет збирався продати, оскільки грошей не було, на роботу не міг влаштуватися у зв`язку із наявністю судимистей

Допитаний в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_8 показав, що він 30.09.2020 року ввечері повертався з магазину та на зупинці біля дому вирішив перепочити та подивитися відео на планшеті, проте, в той час, як він переглядав відео, до нього підбіг не відомий чоловік та одним ривком вихопив з його рух планшет і побіг у невідомому напрямку. Також зазначив, що планшет йому повернули та претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 він не має.

Таким чином, показання ОСОБА_5 , є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вченого повторно, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2020 року народження, яка згідно медичної довідки, наданої захисником, має тяжкі захворювання, дружина також має тяжкі захворювання, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Також, відповідно до ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 , строк перебування його під вартою з моменту затримання.

Крім того, з урахуванням обставин справи, наявності обставини, що пом`якшує покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, думку потерпілого суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення день за день, з 01.11.2020 року по 17.12.2020 року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3/три/ роки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: