Справа №498/437/20
Провадження по справі №1-кп/498/55/20
УХВАЛА
15 жовтня 2020 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000189 від 18.03.2020 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

встановив:

В провадженні Великомихайлівського районного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000189 від 18.03.2020 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

15.10.2020 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 2 місяці з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження по суті, так як на день розгляду справи не перестали існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, які враховано під час обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: незаконно впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні, враховуючи невідворотність та суворість покарання, може почати переховуватись від суду з метою уникнення покарання; знаходячись на свободі може підтримувати зв`язок з іншими співучасниками, місцезнаходження яких на теперішній час не встановлено, надавати їм інформацію про хід кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також, неможливо залишити поза увагою й той факт, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у сфері недоторканості державних кордонів, не має міцних соціальних зв`язків, що вказує на наявність реального ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 , знаходячись на свободі, може вчинити інші кримінальні правопорушення, що в сукупності свідчить про неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 2 місяці, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Крім того, просив відкласти судове засідання у зв`язку з викликом свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти заявленого прокурором клопотання стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи на необґрунтованість та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Розглянувши підстави заявленого клопотання, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів вищевказаного кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси 11 квітня 2020 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 09.06.2020 року з визначеним розміром застави у розмірі восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 29.05.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України продовжено до 11 липня 2020 року включно з визначеним розміром застави у розмірі восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн.

Ухвалою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09.07.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 06.09.2020 року з визначеним розміром застави у розмірі восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20.08.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 18.10.2020 року з визначеним розміром застави у розмірі восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, що підтверджується обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.ч.1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, згідно ст. 12 КК України вказаний злочин є тяжким. Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння цієї особи, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 9 років, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику передбаченого, п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, обвинувачений може незаконного впливати на уже допитаних свідків з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду кримінального провадження у подальшому, впливати на свідків, яких ще не допитано для дачі ними неправдивих свідчень, які його виправдовують, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані, оскільки більшість з них, відповідно до матеріалів кримінального провадження, знайомі з обвинуваченим (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Також наявність реальних ризиків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: знаходячись на свободі може підтримувати зв`язок з іншими співучасниками, місцезнаходження яких на теперішній час не встановлено, надавати їм інформацію про хід кримінального провадження, тобто, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, неможливо залишити поза увагою й той факт, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у сфері недоторканості державних кордонів, не має міцних соціальних зв`язків, що вказує на наявність реального ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на свободі, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194-199, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000189 від 18.03.2020 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за клопотанням прокурора, розглядом відкласти на 10.00 годину 13.11.2020 року, про що повідомити учасників судового розгляду.

Клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України продовжити строком на 60 (шістдесят) днів до 13 грудня 2020 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн., яку обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (ТУ ДСА України в Одеській області), призначення платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , справа №498/437/20, провадження по справі №1-кп/498/55/20.

Обвинувачений звільняється з-під варти негайно після внесення застави у вказаному розмірі.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 13 грудня 2020 року включно, наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст. 194 КПК України.

Копію ухвали вручити прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, обвинуваченому, захиснику - для відома, направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання в частині продовження строку тримання під вартою.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1