ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1218/18 Номер провадження 11-кп/814/375/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_10 на вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, Російської Федерації, проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,визнано винуватим та засуджено:
- за ч.1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 69 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк на 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати в сумі 4433 грн за проведення експертиз на користь держави.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 06 квітня 2018 року близько 01 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до багатоквартирного будинку, який знаходиться у АДРЕСА_3 ; де розбивши ліктем правої руки скло водійських дверей автомобіля марки «ЗАЗ-1102» бежевого кольору державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , відчинив їх та проник в салон даного автомобіля, після чого умисно намагався ним заволодіти шляхом запалювання та з`єднання проводів контактної групи для приведення в рух двигуна. Після невдалої спроби завести двигун ОСОБА_7 покинув місце злочину, вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, в той же день 06 квітня 2018 року близько 01 год. 50 хв. неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до автомобіля марки «СІТROEN ВЕRLINGO» червоного кольору державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , та знаходився у дворі біля багатоквартирного будинку за адресою м. Хорол по вул. Незалежності, 74 А, поряд із автомобілем марки "ЗАЗ-1102" держаний номер НОМЕР_1 . Далі ОСОБА_7 розбивши цеглиною скло дверей багажного відділення, проник в салон автомобіля марки «СІТROEN ВЕRLINGO» червоного кольору державний номер НОМЕР_2 , після чого умисно, повторно, намагався незаконно заволодіти ним шляхом запалювання та з`єднання проводів контактної групи для приведення в рух двигуна. Після невдалої спроби завести двигун ОСОБА_7 покинув місце злочину, вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, в той же день 06 квітня 2018 року близько 02 год 00 хв неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом підійшов до автомобіля марки «ВАЗ - 2103» синього кольору державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 та знаходився у дворі біля багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_3 зі сторони ветеринарної аптеки. Далі ОСОБА_7 , розбивши ліктем правої руки скло водійських дверей, проник в салон даного автомобіля, після чого умисно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом з`єднання проводів контактної групи, завів двигун автомобіля марки «ВАЗ - 2103», д.н.з. НОМЕР_3 , та поїхав з місця скоєння злочину у визначеному ним напрямку, чим незаконно заволодів ним. В подальшому, в той же день 06.04.2018 року викрадений автомобіль ОСОБА_7 покинув на узбіччі центральної дороги по вул. Шевченка при виїзді з с. Бовбасівка, Хорольського району, Полтавської області.

Крім того, встановлено, що 06 квітня 2018 року близько 01 год. 40 хв., неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в салоні автомобіля марки «ЗАЗ- 1102» державний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_11 , який знаходився на подвір`ї багатоквартирного будинку у АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно, викрав автомагнітолу марки «SUTLE-SUD 308», вмонтовану в передню панель автомобіля, вартістю 466, 67 грн., чим завдав останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, встановлено, що 06 квітня 2018 року близько 07 год 00 хв, неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в салоні автомобіля марки «ВАЗ - 2103» державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 і яким він попередньо незаконно заволодів та на якому приїхав в с. Бовбасівка, Хорольського району, Полтавської області, повторно, умисно, з корисливих спонукань, таємно, викрав автомагнітолу марки «Ріоner DEN-1900UВА», вмонтовану в передню панель автомобіля вартістю 187, 25 грн., чим завдав останньому матеріальної шкоди на вказану суму. В подальшому викрадену автомагнітолу ОСОБА_13 залишив в кюветі, прилеглому до центральної дороги на виїзді з с. Бовбасівка Хорольського району в напрямку м. Хорол, тим самим розпорядився викраденим ним майном на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вироком суду потерпіла ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання внаслідок його м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та призначити остаточну міру покарання згідно з ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім. Активне сприяння розкриттю злочину, не навівши жодного обґрунтування. Також зазначає, що судом не наведено у вироку жодних мотивів того, яким чином вищезазначені обставини знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, що дає підстави для застосування ст. 69 КК України, окрім цього судом не врахована позиція потерпілих, які наполягали на призначенні суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.
До суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_10 не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд її апеляційної скарги у її відсутність, заявлені вимоги підтримує.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_9 , законний представник ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_6 заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважають судове рішення законним і обґрунтованим та просили залишити його без змін.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 289 КК України як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно, ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України і учасниками провадження не оскаржуються.

Доводи потерпілої про неправильне врахування судом першої інстанції при призначенні покарання як обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та вчинення злочину неповнолітнім, а також не мотивоване застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України є безпідставними з огляду на таке.

Щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яку створила, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Під активним сприяння розкриттю злочину законодавець визначає дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування та суду у встановленні істини у справі, у проведенні швидкого, повного і неупередженого розслідування чиненого злочину і судового розгляду.

Як встановлено судом апеляційної інстанції поведінка ОСОБА_7 свідчить про його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обвинувачений вину визнав, сприяв досудовому та судовому слідству, давав чіткі послідовні показання без применшення своєї ролі, що свідчить про його готовність нести справедливе покарання, щиро шкодує про вчинене, а тому є всі підстави для визнання вказаних обставин такими, що пом`якшують покарання.

На момент вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 виповнилося повних 17 років. Законодавець визначає, що вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім означає, що на момент його вчинення особа не досягла 18-річного віку.

Судом першої інстанції правильно визнано як пом`якшуючу покарання обставину передбачену п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, оскільки визнання цієї обставини в даному випадку є необхідним, так як у неповнолітньому віці відбувається формування особистості, і якщо за вчинений злочин її карати надто жорстко, то в подальшому у особи може сформуватися негативне ставлення до суспільства і держави, а це може викликати схильність до продовження злочинної діяльності.

Невідшкодування шкоди потерпілій, як повідомив обвинувачений та його законний представник, є наслідком того, що потерпіла ОСОБА_10 поставила вимогу відшкодувати завданий збиток, який є явно завищеним, необґрунтованим та стосуються тих збитків, які категорично заперечує ОСОБА_7 і спричинення яких не встановлено органами досудового розслідування. Будь-якої думки щодо причин невідшкодування шкоди обвинуваченим потерпіла у своїй апеляційній скарзі не висловлює, а отже твердження обвинуваченого є неспростовні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення зазначені у Постанові Пленуму №7, врахував обставини вчиненого та особу обвинуваченого, а саме: характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими та тяжкими злочинами, посередню характеристику обвинуваченого, думку потерпілих про сувору міру покарання, невідшкодування шкоди, обставини, що пом`якшують покарання та обставину, що його обтяжує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та врахував наведене як підставу для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. Наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання дала суду підстави застосовувати до ОСОБА_7 положення ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі не застосовуючи додаткове покарання.
Колегія суддів погоджується із таким висновком і додатково враховує наступне.
Згідно характеристики з місця проживання, ОСОБА_7 характеризується як особа, яка не має шкідливих звичок, має друзів серед однолітків, із сусідами проживає у злагоді, а тому такі дані про особу обвинуваченого судом апеляційної інстанції розцінюються як позитивні.
ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав у повному обсязі по всім пунктам висунутого обвинувачення, протягом досудового та судового слідства надавав стабільні правдиві показання, має неповнолітній вік, шкодує про вчинене, щиро бажає примиритися із потерпілими, веде здоровий спосіб життя, позитивно ставиться до роботи, має сильну та стабільну підтримку батьків.
Відповідно до висновку Хорольського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі можливе.
Вбачається, що думка потерпілих була врахована судом першої інстанції, проте вона не є визначальною при вирішенні питання про міру покарання і врахована судом в сукупності з усіма обставинами справи та даними про особу обвинуваченого.
Наявність однієї обставини, що обтяжує покарання, не позбавляє суду першої інстанції права за наявності кількох обставин (в даному випадку трьох), що пом`якшують покарання з урахуванням особи обвинуваченого застосувати до нього положення ст.ст. 69, 75 КК України.
Враховуючи наведені дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, які суд першої інстанції правильно врахував у вироку, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність апеляційних вимог та правильність судового рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.ст. 69, 75 КК України.
У зв`язку з наведеним, доводи потерпілої про необхідність призначення обвинуваченому покарання пов`язаного з реальним відбуванням в місцях позбавлення волі є безпідставними.
Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при кваліфікації дій та при значенні покарання, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3