КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року відмовлено у задоволені клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 діб по 16 серпня 2020 року включно та визначено заставу у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630600 гривень.

Рішення суду мотивовано тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 з метою уникнення покарання може вчинити дії, спрямовані на переховування від суду, та вчинити нове кримінальне правопорушення.
На підтвердження існування такого ризику суд послався на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за яке законом передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі.
Окрім того, наявність у обвинуваченого громадянства іноземної держави, відсутність будь-яких стримуючих факторів, у тому числі сталих соціальних та родинних зв`язків у місці проживання, також свідчать на користь існування ризику переховування ОСОБА_6 від суду.
Відсутність у обвинуваченого офіційного та стабільного джерела доходу у сукупності з корисливим спрямуванням інкримінованого йому злочину свідчить, що вчинення злочину може бути єдиним джерелом для існування ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В разі, коли суд не прийде до висновку щодо можливості зміни запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, захисник просив зменшити розмір застави до розмірів, чітко визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
При цьому апелянт стверджує, що стороною досудового слідства невірно кваліфіковані дії ОСОБА_7 , а саме невірно розраховано сума завданих збитків. Сторона захисту вважає, що дії підозрюваного слід кваліфікувати за ч. 3 чи ч. 4 ст. 185 КК України.
Посилаючись на неправильне визначення суми викрадених речей, захисник вважає, що відсутня підозра за ч. 5 ст. 185 КК України.
В апеляції зазначається, що за відсутності обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, альтернативний запобіжний захід у виді застави, з визначенням максимального розміру застави, визначеного для особливо тяжкого злочину, є помилковим і слід визначити розмір застави у розмірі для тяжких злочинів, яка відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день вчинення злочину становило від 42040 гривень до 168160 гривень.
Окрім того, при визначенні розміру застави слідчий суддя не дослідив матеріальний стан підозрюваного, а також розмір застави не відповідає тяжкості злочину, у вчиненні якого він підозрюється.
При оцінці ризиків судом не враховано визнання вини підозрюваним та добровільна участь в відтворені обставин події.
Окрім того, на даному етапі обвинувачений дійшов згоди з потерпілою про розмір завданої шкоди та повністю відшкодував шкоду потерпілій, що підтверджується заявою потерпілої.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та визначення розміру застави ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не порушив вимог кримінального процесуального закону.

Так, суд, розглядаючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 331 КПК України, врахував наявність ризиків, перелічених у ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.
Зокрема, суд врахував наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, можливість вчинення нового кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.
Доводи апеляції захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, в сенсі заперечення вартості викрадених речей, є безпідставними, оскільки наявність обґрунтованої підозри враховується при обранні запобіжного заходу, а на стадії судового розгляду при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу суд позбавлений можливості оцінювати наявність обґрунтованої підозри та визначати вартість викрадених речей, оскільки вказані питання мають вирішуватись судом лише при постановленні вироку.

Посилання захисника на те, що при оцінці ризиків судом не враховано визнання вини підозрюваним та добровільна участь в відтворені обставин події не може бути взятою до уваги, оскільки названі захисником обставини, не нівелюють наявність ризиків, встановлених судом.

В апеляції захисника, окрім заперечення щодо наявності обґрунтованої підозри та ставлення ОСОБА_6 до пред`явленого обвинуваченого, відсутні інші доводи на спростування висновків суду щодо підстав для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і колегія суддів не вбачає в матеріалах провадження обставин, які б могли бути підставами для зміни запобіжного заходу на менш суворий, не пов`язаний з триманням під вартою.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині зменшення суми застави, визначеної оскаржуваною ухвалою для ОСОБА_6 , то матеріали справи також не містять даних, на які посилався захисник, відносно матеріального стану обвинуваченого та відшкодування шкоди потерпілій, відтак колегія суддів не знаходить підстав для зміни ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року і в частині застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 422-1, 176, 177, 178, 199 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа 11-кп/824/2657/2020 Категорія КК: ч. 5 ст. 185 КК України

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9