Ухвала

Іменем України
16 вересня 2020 року

м. Київ
провадження № 51-4399 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2020 року відносно ОСОБА_5 .

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі на 1 рік. Звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2020 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора задоволено частково, вирок місцевого суду скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Потерпілий ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2020 року відносно ОСОБА_5 , в якій вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви суду

Відповідно до ст.428 КПК України Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку (п.1 ч.2).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України обов`язковим для перегляду судових рішень є апеляційний порядок, тоді як право особи на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у випадках, визначених законом.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 2б-рп/2009).

Стаття 424 КПК України чітко визначає судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку. До них належать вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції (ч.1).

В свою чергу частина 2 передбачає, що ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, право на доступ до Верховного Суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті у касаційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд касаційним судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами та поставленою метою. Так, предметом касаційного розгляду у кримінальному аспекті переважно виступає дотримання судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального закону при вирішенні питань, пов`язаних з притягненням особи до кримінальної відповідальності, та призначенні покарання, а також забезпечення права на апеляційний перегляд судових рішень у кримінальному провадженні.

Обмеження права на касаційне оскарження ухвал суду апеляційної інстанції, крім тих, які перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

Із касаційної скарги та копії судового рішення вбачається, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2020 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 та прокурора задоволено частково, вирок місцевого суду скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Таким чином, питання щодо факту вчинення злочину, наявності достатньої сукупності доказів, кримінально-правової кваліфікації дій особи не вирішено, вказана ухвала не перешкоджає подальшому провадженню, а навпаки - зобов`язує провести новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Системний аналіз норм кримінального процесуального закону вказує на те, що ухвали суду апеляційної інстанції, якими скасовано рішення місцевого суду і призначено новий розгляд в суді першої інстанції, не є предметом розгляду касаційного суду, а тому суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 КПК, на такі судові рішення.

Таким чином, оскільки оскаржувана потерпілим ухвала Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2020 року не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню та не відноситься до переліку судових рішень, визначених ст. 424 КПК України, що можуть бути оскаржені до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, суд касаційної інстанції згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 .

Заслуговує на увагу те, що згідно ст. 36 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Тому Суд приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за касаційною скаргою слідує сформованій практиці Верховного Суду (справа № 243/7153/16-к, провадження № 51-1374ск20; справа № 318/2018/16-к, провадження № 51-5439ск19; справа № 644/9361/15, провадження № 51-4631ск19).

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2020 року відносно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3