ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/2633/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1526/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України
УХВАЛА
Іменем України

15 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 02.11.2018 стосовно ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Андріївка Балаклійського району Харківської області, громадянин України, українець, з неповною загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, який до затримання фактично мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 02.10.2012 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України - до 20 днів арешту, на підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільненого з іспитовим строком на 1 рік;
- 26.02.2013 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71, ст. 101 КК України - до 40 днів арешту;
- 27.09.2013 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 190 КК України - до 50 годин громадських робіт;
- 17.12.2013 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України - до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на 1 рік;
- 10.08.2015 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ст. 71 КК України - до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
- 21.12.2016 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України - до 5 місяців арешту, звільненого 07.07.2017 року по відбуттю строку покарання,
засуджений:
- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 4 ст. 187 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Крім того, цим же вироком, вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат у порядку, передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.

Вироком міського суду встановлено, що 06.08.2017 року, близько 20год. 00хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливим мотивом та умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою позбавлення її життя та заволодіння її майном, умисно та протиправно, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить його батьку - ОСОБА_10 , в якому мешкала бабуся ОСОБА_9 . Усвідомлюючи, що ОСОБА_9 може чинити йому опір, і доки вона буде жива він не зможе заволодіти її майном, а також зможе в послідуючому викрити його, вирішив вбити ОСОБА_9 цеглою білого кольору, яку взяв на вулиці на території домоволодіння біля будинку та якою неодноразово наніс удари по голові ОСОБА_9 . В результаті цього, відповідно до висновку судово-медичного експерта №132-БЛт/17 від 07.08.2017 року, спричинив ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в лобній ділянці справа, в правій та лівій тім`яних ділянках, в потиличній ділянці справа та зліва, крововилив в м`які мозкові оболонки та в шлунки головного мозку, переломи лівої вискової кістки та потиличної кістки зліва, забійна рана в лобній ділянці голови справа, 2 забійні рани на правій брові, забійна рана біля правого ока, 8 забійних ран в тім`яній ділянці голови справа, забійна рана в потиличній ділянці голови справа, 2 забійні рани в потиличній ділянці голови зліва, в результаті чого, близько 20год. 00хв. того ж дня, більш точно встановити час в ході проведення досудового розслідування не виявилося можливим, за вищевказаною адресою настала фізіологічна смерть ОСОБА_9 , причиною якої стала вищевказана закрита черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток черепу.
Упевнившись в тому, що ОСОБА_8 не подає ознак життя, ОСОБА_8 , діючи з корисливих спонукань, обшукав вищевказаний житловий будинок на предмет наявності грошових коштів та, знайшовши мобільний телефон марки «Nокіа» моделі «1100», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4011 від 12.09.2017 року становить - 138грн. 66коп., що належить ОСОБА_9 , заволодів ним. Після чого зник з місця вчинення злочину, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів.
06.08.2017 року, близько 20год. 00хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливим мотивом та умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою позбавлення її життя та заволодіння її майном, умисно та протиправно перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить його батьку - ОСОБА_10 , в якому мешкала бабуся ОСОБА_9 . Усвідомлюючи, що ОСОБА_9 може чинити йому опір, і доки вона буде жива він не зможе заволодіти її майном, а також зможе в послідуючому викрити його, вирішив вбити ОСОБА_9 цеглою білого кольору, яку взяв на вулиці на території домоволодіння біля будинку та якою неодноразово наніс удари по голові ОСОБА_9 . В результаті цього, відповідно до висновку судово-медичного експерта №132-БЛт/17 від 07.08.2017 року, спричинив ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в лобній ділянці справа, в правій та лівій тім`яних ділянках, в потиличній ділянці справа та зліва, крововилив в м`які мозкові оболонки та в шлунки головного мозку, переломи лівої вискової кістки та потиличної кістки зліва, забійна рана в лобній ділянці голови справа, 2 забійні рани на правій брові, забійна рана біля правого ока, 8 забійних ран в тім`яній ділянці голови справа, забійна рана в потиличній ділянці голови справа, 2 забійні рани в потиличній ділянці голови зліва, в результаті чого, близько 20год. 00хв. того ж дня, більш точно встановити час в ході проведення досудового розслідування не виявилося можливим, за вищевказаною адресою настала фізіологічна смерть ОСОБА_9 , причиною якої стала вищевказана закрита черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток черепу.
Упевнившись в тому, що ОСОБА_8 не подає ознак життя, ОСОБА_8 , діючи з корисливих спонукань, обшукав вищевказаний житловий будинок на предмет наявності грошових коштів та, знайшовши мобільний телефон марки «Nокіа» моделі «1100», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4011 від 12.09.2017 року становить - 138грн. 66коп., що належить ОСОБА_9 , заволодів ним. Після чого зник з місця вчинення злочину, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
06.08.2017 року, близько 22год. 00хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів та умислом, направленим на незаконне збагачення за рахунок інших осіб, діючи таємно, умисно та протиправно, а також повторно, перебуваючи шляхом вільного доступу у житловому будинку АДРЕСА_2 , що належить його батьку - ОСОБА_10 , незаконно заволодів грошима у сумі 2 300грн., які лежали в кімнаті - передпокою на столику у книжці та належали ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_8 зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на свій розсуд, тим самим заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Вказані дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
07.08.2017 року, близько 01год. 00хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить його батьку - ОСОБА_10 , керуючись умислом, направленим на використання автомобілю «ГАЗ-24», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , білого кольору, 1990 року випуску, який належить ОСОБА_10 , в особистих цілях, а саме: для отримання неправомірної вигоди, умисно та протиправно, повторно, підійшов до автомобіля, який знаходився на території домоволодіння в гаражі, та за допомогою мотузки, яку під`єднали до бамперу автомобіля, шляхом буксирування, незаконно заволодів автомобілем «ГАЗ-24», вартість якого, згідно висновку судово - автотоварознавчої експертизи №377 від 31.08.2017 року, становить 26 360грн. 00коп., який відбуксував на АДРЕСА_3 з метою продажу у вигляді брухту чорного металу, таким чином розпорядившись ним на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати в частині скоєння злочинів відносно ОСОБА_9 , перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 185 КК України та ухвалити новий вирок, призначивши за цим законом покарання в межах мінімальної санкції, передбаченої вказаними статтями, в іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування скарги вказав, що ОСОБА_8 не мав корисливого мотиву при вбивстві потерпілої, не мав наміру вчиняти розбійний напад на ОСОБА_9 з метою заволодіння її майном. Тілесні ушкодження бабусі обвинувачений наносив через образу з її боку. Умисел на заволодіння майном потерпілої у ОСОБА_11 виник вже після вбивства. Крім того, захисник вважає призначене ОСОБА_8 покарання занадто суворим. Звертає увагу, що обвинувачений належно виконував свої процесуальні обов`язки, фактично визнав вину, не погоджуючись лише з наявністю корисливого мотиву при вчиненні вбивства, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що свідчить про його щире каяття та усунення ним заподіяної суспільним інтересам шкоди, спокутування своєї провини перед суспільством та державою.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника потерпілий ОСОБА_10 просить залишити її без задоволення, а вирок міського суду без змін. Зазначив, що твердження сторони захисту про скоєння вбивства через сварку є безпідставним. Зазначив, що ОСОБА_8 ніде не працював, при кожному відвідуванні бабусі вимагав від неї гроші, ОСОБА_9 , побоюючись агресивної поведінки онука, давала йому гроші, іноді гроші зникали після його відвідування. Одного разу, ОСОБА_8 позичив у бабусі велосипед та не повернув його. Вважає, що вбивство було вчинено з корисливих мотивів, а висновки суду є правильними та такими, що підтверджені доказами.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в межах апеляційної скарги захисника, а саме в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та правильності призначення покарання.

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 02.11.2018 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та йому призначено вищевказане покарання.
Висновки суду про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_8 в частині скоєння насильницьких злочинів стосовно ОСОБА_9 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 у судовому засіданні, який свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, підтвердив обставини вчинення злочинів та пояснив, що 06.08.2017 року, приблизно о 20год. 00хв., приїхав до буд. АДРЕСА_2 , де проживала його бабуся ОСОБА_9 , з метою отримання в неї грошових коштів. Прийшовши до вказаного домоволодіння, ОСОБА_8 побачив ОСОБА_9 на стільці біля гаражу. На прохання онука вона відмовила, вдаривши ОСОБА_8 палицею. Тоді обвинувачений розлютився і вдарив бабцю три рази цеглою, яку підняв з землі на подвір`ї. Коли ОСОБА_9 знепритомніла, ОСОБА_8 затягнув тіло до будинку, де роздягнув і залишив у дальній кімнаті будинку. Після цього обвинувачений пішов до с. Донець, щоб взяти із собою ОСОБА_12 . ОСОБА_8 повідомив останнього лише про те, що бабуся померла, про те, що він вбив її, не сказав. Згодом вони разом повернулись до будинку, де проживала ОСОБА_9 , і вдвох почали шукати гроші. У Біблії, яка лежала на веранді, вони знайшли близько 1 300грн., також вони забрали барсетку та мобільний телефон ОСОБА_9 . Далі ОСОБА_8 та ОСОБА_12 поїхали до с. Донець, де витрачали вкрадені гроші на випивку. Вночі, біля 02год. 00хв., вони побачили автомобіль ВАЗ-2107 жовтого кольору з двома хлопцями, яким запропонували заробити грошей, на що ті погодились. Так, всі вчотирьох вони поїхали до буд. АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 зламав дерев`яні ворота, і шляхом зачеплення до автомобіля ВАЗ-2107 витягнули з гаража автомобіль «ГАЗ-24», що належить батьку обвинуваченого - ОСОБА_10 . Таким чином, автомобіль було відтягнуто до пункту прийому металобрухту у с. Андріївка, куди вранці він збирався його здати. Хлопці, що допомагали, поїхали. Однак здати автомобіль на металобрухт не вдалось.
Показання потерпілого ОСОБА_10 , який у судовому засіданні пояснив суду, що є батьком ОСОБА_8 та сином ОСОБА_9 . З сином майже не спілкується та не бачиться, з матір`ю десь раз на тиждень. ОСОБА_8 спілкувався з ОСОБА_9 часто, вона жаліла його і давала гроші. 07.08.2017 року, близько 09год. 00хв., ОСОБА_10 зателефонували з поліції із запитанням, чи здавав він свій автомобіль ГАЗ-24 на металобрухт, чого він не робив. Тоді потерпілий одразу приїхав у с. Андріївка до буд. АДРЕСА_2 , де проживала його мати і знаходився у сарайчику автомобіль. По приїзду побачив відсутність останнього. Двері до будинку були зачинені, і ОСОБА_10 вибив вікно та заліз всередину будинку, де всі речі були перевернуті, а в одній із кімнат на підлозі лежав труп ОСОБА_9 . Швидко оглянувши місце, потерпілий одразу помітив відсутність телефону «Noкіа 1100», що належав померлій.
Показання свідка ОСОБА_13 , згідно з якими вона є сусідкою ОСОБА_9 . Увечері 06.08.2017 року близько 23год. 20хв. до подвір`я її домоволодіння зайшов ОСОБА_8 , запитав про наявність грошей та запропонував купити мобільний телефон. ОСОБА_13 відмовилась, пославшись на відсутність грошей. Також обвинувачений просив у свідка цигарки та воду. Вона винесла йому чашку води, після чого він пішов у напрямку вул. Вишневої через прибудинкову ділянку.
Показання неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , згідно яких він з ОСОБА_8 були приятелями, влітку працювали на будівництві магазину. З 05.08.2017 року на 06.08.2017 року вони разом ночували у матері ОСОБА_8 , яка проживає на станції Колгоспна. Вранці 06.08.2017 року вони поїхали до кума обвинуваченого у с. Комсомольське, потім поїхали на станцію Шебелинка у с. Андріївка, далі у с. Донець. Біля ринку ОСОБА_12 та ОСОБА_8 розійшлись. Близько 22год. 00хв. свідку, який перебував у с. Андріївка зі своїм другом ОСОБА_14 , зателефонував ОСОБА_8 , і вони знову зустрілись. ОСОБА_8 під`їхав до хлопців на таксі, і вони втрьох поїхали до домоволодіння бабусі ОСОБА_8 . ОСОБА_15 залишився у таксі, а вони вдвох зайшли до будинку. Майже одразу вони вийшли, з`їздили до будинку ОСОБА_12 та удвох повернулись до домоволодіння по АДРЕСА_2 . У будинку горіло світло, речі всі були перевернуті. ОСОБА_8 сказав свідку, що його бабуся померла і тепер будинок і всі ці речі його, а в будинку такий безлад, оскільки він шукав документи. Обвинувачений дозволив ходити до всіх кімнат, крім однієї, що була закрита простирадлами та заставлена кріслами. ОСОБА_12 бачив, як обвинувачений у дивані знайшов 2300грн.
Речовий доказ мобільний телефон «Noкіа 1100» іmеі: НОМЕР_2 , виявлений та вилучений під час обшуку у затриманого ОСОБА_8 (а.к.п. 65-66 т.к.п. 1).
Протокол затримання ОСОБА_8 від 07.08.2017 року та фототаблиця до нього, під час якого у обвинуваченого виявлено сукупність очевидних ознак на тілі та одязі, що вказують на вчинення саме ним цього злочину; та вилучено: грошові купюри загальною сумою 623 грн. номіналом 1, 2, 5, 50, 500, на купюрі номіналом 1грн. (РЕ 3161063) мається нашарування речовини бурого кольору, мобільний телефон «Noкіа 1100» іmеі: НОМЕР_2 .
Висновок експерта №4011 від 12.09.2017 року у судово-товарознавчій експертизі, за яким ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia», моделі 1100, в корпусі темного кольору, без комплектуючих пристроїв (зарядного пристрою), на момент злочину 06.08.2017 року, становила 138,66 грн. (а.к.п. 34-38 т.к.п. 2).
Протокол проведення слідчого експерименту 08.08.2017 року у домоволодінні по АДРЕСА_2 , за участю обвинуваченого, інспектора-криміналіста та судово-медичного експерта, в ході якого обвинувачений ОСОБА_8 показав та розповів, за яких обставин та яким саме чином, знаходячись на території вказаного домоволодіння 06.08.2017 року на подвір`ї, наносив удари цеглою по голові своїй бабусі - ОСОБА_9 , потім затягнув тіло до будинку, роздягнув та залишив у одній з кімнат. Вдома у ОСОБА_9 забрав гроші та мобільний телефон. Згодом пив пиво з товаришем ОСОБА_16 , після чого повернувся з ним та ще двома хлопцями, які їх підвозили, до будинку, де обвинувачений знайшов ключі від автомобіля «Волга», що знаходився у гаражі домоволодіння. Тоді вони підчепили авто до машини, що їх привезла, та відтягнули до пункту прийому металу у с. Андріївка з метою продажу на металобрухт, де його затримали працівники поліції (а.к.п. 95-104 т.к.п. 2).
Зазначені показання обвинуваченого (в частині відвідування ОСОБА_9 з метою отримання грошей та відмови останньої в їх наданні), свідків, висновки експертів, речовий та письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази, поряд з іншими, були досліджені і оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог КПК України є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вину ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
Аналізуючи апеляційні доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не мав корисливого мотиву при вбивстві потерпілої, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що на момент скоєння кримінального правопорушення обвинувачений мав скрутне матеріальне становище, ніде не працював, часто звертався до потерпілої та просив в неї гроші, потім забрав її мобільний телефон, який намагався продати свідку ОСОБА_13 , намагався продати автомобіль «ГАЗ-24» на пункт металобрухту, всі ці дії та факти свідчать про бажання ОСОБА_8 одержати матеріальні блага будь-якою ціною. Обвинувачений прийшов до потерпілої ОСОБА_9 з метою позичити у неї гроші в сумі 500грн., однак на його неодноразові звернення потерпіла відмовила йому.
Всі вищевказані факти окремо та у своїй сукупності, дії обвинуваченого, як до так й після вчинення вбивства ОСОБА_9 підтверджують наявність у ОСОБА_8 корисливого мотиву при вчинення злочинів проти життя та здоров`я потерпілої.
Позиція сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України спростовується вищенаведеними належними, допустимими та достовірними доказами по справі, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.
У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України і ч. 4 ст. 187 КК України.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження було ретельно досліджено докази, що мають значення для з`ясування наявності корисливого мотиву у обвинуваченого при вчиненні насильницьких злочинів проти ОСОБА_9 та часу виникнення такого умислу.

Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, форми вини, мотиву та наслідків кримінального правопорушення та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з даними висновками суду першої інстанції у зв`язку з їх законністю та обґрунтованістю.
Позиція сторони захисту про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України не знайшла свого підтвердження, спростована об`єктивними даними кримінального провадження, що були встановлені належними, допустимими та достовірними доказами.
Зазначені обставини спростовують вищевказані доводи апеляційної скарги захисника, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають.
Проаналізувавши апеляційні доводи про призначення ОСОБА_8 занадто суворого покарання, колегія суддів зазначає наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Судом першої інстанції враховані ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх суспільна небезпечність, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, згідно яких він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно: зловживає спиртними напоями, з сусідами не підтримує дружніх відносин, постійного місця проживання не має, раніше притягався до кримінальної відповідальності; врахована позиція потерпілого ОСОБА_10 , який просив суворо покарати свого сина.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання, визнано рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Враховуючи вказані обставини, міський суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, з чим погоджується й апеляційний суд.
Підстав для призначення більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає у зв`язку з його справедливістю та відповідністю вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості та суспільної небезпечності злочинів, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації. Призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги про наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого є необґрунтованими.
Так, активне сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним. По справі відсутні дані, що вказують на наявність активного сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого, кримінальне правопорушення було розкрито працівниками правоохоронних органів, будь-яких даних про свою злочинну діяльність до його викриття ОСОБА_8 не надавав, надалі, додаткової інформації також не надав.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність з боку обвинуваченого щирого каяття, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Однак, всупереч твердженням захисника, ОСОБА_8 не визнав факту вчинення злочину за пред`явленим обвинуваченням, що було повністю доведено в суді, не намагався виправити наслідки вчиненого.
Таким чином, посилання про необхідність визнання обставинами, що пом`якшують покарання, визнання вини та щире каяття, є необґрунтованим та спростовується вищенаведеними даними.

Твердження захисника про усунення ОСОБА_8 заподіяної суспільним інтересам шкоди, спокутування своєї провини перед суспільством та державою є неспроможними, адже людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а вчинений обвинуваченим злочин призвів до невиправної втрати смерті ОСОБА_9 . Даних про намагання обвинуваченого будь-яким чином відшкодувати завдані злочином збитки, матеріали кримінального провадження не містять, а позиція потерпілого ОСОБА_10 про необхідність суворого покарання ОСОБА_8 свідчить про протилежне.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, вивчивши та перевіривши апеляційні доводи захисника, апеляційний суд дійшов висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно, всебічно та об`єктивно, наданим сторонами доказам дана належна правова оцінка та по справі постановлено законне й обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки, що були покладені в основу вироку.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 02.11.2018 стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді