У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № №0000039 за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.04.2020 року, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.413 КК України, повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Згідно ухвали суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 413 КК України - повернуто прокурору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Прокурор вважає прийняте судом рішення про повернення прокурору обвинувального акту є необґрунтованим, невмотивованим та незаконним, оскільки ухвалене із порушенням норм процесуального права.

Так, на думку прокурора, суд у своєму рішенні не наводить жодних аргументів порушення вимог ст. 291 КПК при складанні обвинувального акту, а обмежується лише посиланням на вказану норму.

Вказує, що при складанні зазначеного обвинувального акту, повністю дотримані вимоги КПК України, зокрема вказано правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Вважає, що обвинувальний акт складений слідчим у суворій відповідності до вимог КПК України, а відтак посилання суду на його невідповідність вимогам КПК України є безпідставним та необгрунтованим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції послався на його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.

Зазначив, що, в обвинувальному акті взагалі не зазначено кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки обвинувальний акт не містить будь яких кваліфікуючих ознак інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора і захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3 ч.3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогамст. 291 цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає наявність саме в обвинувальному акті таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до положеньст. 291 КПКобвинувальний акт має містити, крім інших, передбачених цією нормою процесуального права відомостей, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором дотримано вимогист. 291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить, як виклад фактичних обставин вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, так і їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п.13. ч.1ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зі змісту обвинувального акта випливає, що в ньому конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини, тобто прокурором сформульовано обвинувачення та дано правову кваліфікацію за ч.2 ст.413 КК України, яка дає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Висновок суду першої інстанції, щодо не зазначення прокурором в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 кваліфікацію дій обвинуваченого та обвинувальний акт не містить будь яких кваліфікуючих ознак інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення є необгрунтованим.

В процесуальному рішенні відносно ОСОБА_6 зазначено, що з 17.03.2014 року почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Тобто ОСОБА_6 у вказаний період допустив порушення норм ряду законів України і підзаконних актів щодо умов зберігання і видачі стрілецької зброї, що виразилося у залишенні за холодильником в Кунгі «ЗІЛ-131», у вільному доступі для інших осіб, автомату Калашникова АКС-74 № НОМЕР_1 калібру 5,45 мм. вартістю 4845 грн. 91 коп., який був закріплений за ОСОБА_6 , що призвело до його втрати.»

Отже, при складанні зазначеного обвинувального акту, повністю дотримані вимоги КПК України, вказано правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України.

За такого, у суду першої інстанції не було підстав стверджувати, що в обвинувальному акті не зазначено кваліфікацію дій обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що під час підготовчого засідання обвинувачений, його захисник не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, що свідчить про те, що всім сторонам зрозуміло в чому обвинувачується ОСОБА_6 та кваліфікацію злочину.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, щодо не наведення судом першої інстанції у своєму рішенні жодних аргументів порушення вимог ст. 291 КПК при складанні обвинувального акту.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків з підстав, передбачених п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

В зв`язку з викладеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 412, 415, 424, 425,532 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.04.2020 року, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.413 КК України, повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: