гСправа № 358/861/20 Провадження № 1-кс/358/373/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Богуслав

Слідчий суддя Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Богуславського районного суду Київської області із скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 02.11.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 07 липня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що дана постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням прав потерпілого, оскільки досудове розслідування проведене неправильно та неповно, у кримінальному провадженні не проведені всі необхідні і можливі слідчі дії для встановлення обставин, які підлягають доказуванню.

Зокрема заявник вказує на те, що підставою для звернення до правоохоронних органів явилось те, що його колишня дружина ОСОБА_6 , в дійсності готує замах на його життя та хоче його реально вбити, доказом чого є зафіксована розмова ОСОБА_6 , та її матері - ОСОБА_7 , яка мала місце 14 червня 2020 року, під час якої його колишня дружина ОСОБА_6 , сама особисто прямо говорить про те, що після тих фактів її протиправних та аморальних дій, які він безпосередньо виявив, вона хоче його умертвити, тобто фізично вбити, про що ОСОБА_6 сама 14 червня 2020 року йому говорила і погрожувала.

Погрози його колишньої дружини ОСОБА_6 , щодо його вбивства мали в минулому та мають на даний час реальний характер і в нього були раніше та є на даний час реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози, постільки йому стали відомі значні, на його думку, факти її зради (аморальної поведінки), а також її посадових зловживань, (посадових злочинів) на посаді заступника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому, з метою захисту свого життя від можливого майбутнього протиправного посягання він вимушений був звернутись із заявою безпосередньо до Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області.

07 липня 2020 року його заяву було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України та присвоєно номер №0000001, що підтверджується Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2020 року, а також розпочато досудове розслідування.

У вказаному вище кримінальному провадженні він, відповідно до ст.ст.55, 56, 57 КПК України має статус потерпілого, що підтверджується пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого, яка вміщена в матеріалах кримінального провадження.

05 листопада 2020 року він отримав копію постанови про закриття кримінального провадження від 02.11.2020.

Потерпілий вважає постанову про закриття кримінального провадження незаконною, так як старшим дізнавачем сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , не проведено всі необхідні слідчі дії, що спрямовані на збирання, фіксацію та перевірку доказів у даному кримінальному провадженні, зокрема :

не допитано в повній мірі (з питань та фактів, які зазначені ним в його заяві про кримінальне правопорушення від 07.07.2020 року) в якості свідка - ОСОБА_6 та позбавлено його, як потерпілого взяти участь у допиті даного свідка з метою з`ясування всіх обставин справи шляхом задавання свідку відповідних запитань, які стосуються предмету дослідження у даному кримінальному провадженні;

не допитано в повній мірі (з питань та фактів, які зазначені ним в його заяві про кримінальне правопорушення від 07.07.2020 року) в якості свідка - ОСОБА_7 та позбавлено його, як потерпілого взяти участь у допиті даного свідка з метою з`ясування всіх обставин справи шляхом задавання свідку відповідних запитань, які стосуються предмету дослідження уданому кримінальному провадженні;

не допитано в повній мірі (з питань та фактів, які зазначені ним в його заяві про кримінальне правопорушення від 07.07.2020 року) в якості свідка - ОСОБА_8 та позбавлено його, як потерпілого взяти участь у допиті даного свідка з метою з`ясування всіх обставин справи шляхом задавання свідку відповідних запитань, які стосуються предмету дослідження у даному кримінальному провадженні;

не допитано в повній мірі (з питань та фактів, які зазначені ним в його заяві про кримінальне правопорушення від 07.07.2020 року) в якості свідка - ОСОБА_9 та позбавлено його, як потерпілого взяти участь у допиті даного свідка з метою з`ясування всіх обставин справи шляхом задавання свідку відповідних запитань, які стосуються предмету дослідження уданому кримінальному провадженні;

відповідно до ч. 9 ст. 224 КПК України не проведено одночасний допит свідків, для з`ясування причин розбіжностей у їх показаннях;

не проведено технічну експертизу щодо запису розмови ОСОБА_6 та її матері - ОСОБА_7 , яка мала місце 14 червня 2020 року, під час якої його колишня дружина ОСОБА_6 , сама особисто прямо говорить про те, що після тих фактів її протиправних (посадових злочинів на посаді заступника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та аморальних дій, які він безпосередньо виявив, вона хоче його умертвити, тобто фізично вбити, про що вона - ОСОБА_6 , сама йому 14 червня 2020 року і погрожувала, копію технічного запису якого він передав разом із своєю заявою про кримінальне правопорушення від 07.07.2020 року до канцелярії Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції головного управління Національної поліції в Київській області, про що зазначено безпосередньо на 4-му аркуші вказаної заяви (Флешнакопичувач Verico, tube 04 із витягом розмови - 1 примірник.);

не проведено технічну експертизу щодо запису розмов ОСОБА_6 , за період з січня 2020 року з обставин, що викладені ним в його заяві від 07.07.2020 року, копію технічного запису якого він передав разом із своєю заявою про кримінальне правопорушення від 07.07.2020 року до канцелярії Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції головного управління Національної поліції в Київській області, про що зазначено безпосередньо на 4-му аркуші вказаної заяви (Флешнакопичувач Verico, tube 04 із витягом розмови - 1 примірник.)

Тому, заявник вважає, що дізнавач свою постанову прийняв без всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності, тому просив вказану постанову скасувати.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_4 скаргу підтримали, посилаючись на вищенаведене обґрунтування.

Старший дізнавач сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 в судовому засіданні висловив заперечення проти задоволення скарги потерпілого, оскільки ним досудове розслідування проведено в повному обсязі шляхом допиту потерпілого, свідків та відібрання пояснень від ОСОБА_6 . Судова експертиза звукозапису, на який посилається потерпілий, не була проведена, так як флешнакопичувач Verico, tube 04 із витягом розмови від 14.06.2020 не надходив до Богуславського відділення поліції разом із заявою потерпілого ОСОБА_3 від 07.07.2020, що було підтверджено працівником канцелярії Богуславського відділення поліції ОСОБА_10 . Як наслідок кримінальне провадження було закрите, оскільки не представилось можливим встановити будь-яких свідків чи очевидців даної події, та не було зібрано достатніх та об`єктивних даних, що вказували б на наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Заслухавши потерпілого і його представника, дізнавача та дослідивши матеріали скарги і матеріали кримінального провадження №0000001, внесеного 07.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова дізнавача має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, дізнавача, прокурора.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ч. 2 ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, це пряма прерогатива слідчого, дізнавача, як самостійної процесуальної особи, втручання в діяльність якої заборонено.

Згідно положень ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Виходячи з даних норм закону, закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, можливе лише шляхом прийняття слідчим, дізнавачем відповідної мотивованої постанови.

Слідчий суддя відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог ст. 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000001, слідчим суддею встановлено, що перевірка обставин, на які посилався потерпілий ОСОБА_3 у своїй заяві про кримінальне правопорушення, дізнавачем проведено поверхнево, не всебічно і неповно, а саме під час досудового розслідування не з`ясовано ряд обставин, які мають суттєве значення для повного та об`єктивного розслідування.

В оскаржуваній постанові мотивами закриття кримінального провадження дізнавач вказує, що в ході досудового розслідування не представилось можливим встановити будь-яких свідків чи очевидців даної події, та не було зібрано достатніх та об`єктивних даних, що вказували б на наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Також дізнавач посилається та показання свідка ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , пояснення ОСОБА_6 , які заперечують факти, на які вказав потерпілий ОСОБА_3 в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Однак, при допиті свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не було з`ясовано про події, що мали місце 14.06.2020, коли зі слів потерпілого ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_6 висловлювала погрози фізичної розправи. Тому в даному випадку були підстави для додаткового допиту цих свідків.

Частиною дев`ятою ст. 224 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях, але старший дізнавач ОСОБА_5 не скористався таким правом.

Оскільки свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 є близькими родичами ОСОБА_6 , яка згідно заяви ОСОБА_3 вчинила щодо нього кримінальний проступок, то вказані свідки мають право давати показання по справі і можуть відмовитись від дачі показань, але дізнавач мав це з`ясувати у свідків, розпочавши слідчу дію та в залежності від їх позиції провести їх допит або припинити слідчу дію.

Відповідно до ч. 6 ст. 223 КПК України слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній.

Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що клопотання потерпілого про допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за його участю надійшло до Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, але дізнавачем було відмовлено в задоволенні даного клопотання без належного обгрунтування.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 298-1 КПК України процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є пояснення осіб, результати медичного освідування, висновок спеціаліста, показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Згідно ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, дізнавач, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що дізнавачем не вирішено питання про врахування у даному кримінальному провадженні, як джерела доказів документів, а саме двох звукозаписів на флешнакопичувачі Verico, tube 04, які разом із заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 07.07.2020 року були передані до канцелярії Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Зокрема, не проведено огляд вказаних документів, як наслідок не з`ясовано чи мають вони відношення до справи, та не вирішено питання про отримання висновку спеціаліста чи проведення судової експертизи матеріалів та засобів звукозапису, яка має можливості дати відповіді на питання щодо змісту розмов та чи брали участь певні особи у розмові, яка зафіксована в документі (звукозапису на флешнакопичувачі).

На необхідність проведення даної судової експертизи було вказано в попередній ухвалі слідчого судді про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Однак, дізнавач на провів відповідних слідчих дій та зазначає в своїй постанові, що твердженнями про надання будь - яких цифрових носіїв з записами до Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 вводить в оману органи дізнання та суд, оскільки: згідно усних показів працівника канцелярії Богуславського ВП ОСОБА_10 , яка приймала заяву, заступника начальника - начальника слідчого відділення Богуславського ВП ОСОБА_11 , який ставив резолюцію про прийняття попереднього рішення і визначення відповідальної особи та начальника сектору дізнання Богуславського ВП ОСОБА_12 , який безпосередньо передавав матеріали виконавцю та надавав письмове доручення про проведення досудового розслідування - жодних додатків, окрім паперових, до заяви додано не було.

При цьому дізнавач залишив поза увагою той факт, що працівником канцелярії Богуславського відділення поліції чи іншою посадовою особою не було складено відповідний акт про факт не надання заявником ОСОБА_3 при подачі заяви флешнакопичувача Verico, tube 04.

Під час судового розгляду скарги потерпілий ОСОБА_3 повідомив, що він надав до Богуславського відділення поліції флешнакопичувач Verico, tube 04 із записами розмов, які необхідно було дослідити, а також повідомив про наявність у нього ще одного екземпляру звукозапису розмови, який збережено на флешнакопичувачі.

Під час проведення досудового розслідування дізнавач керуючись положеннями ч. 2 ст. 93 КПК України мав достатні підстави здійснити збирання доказів шляхом витребування та отримання від фізичної особи потерпілого ОСОБА_3 документів, в даному випадку флешнакопичувача із записами розмов, на які посилався потерпілий у своїй заяві про кримінальне правопорушення.

В постанові про закриття кримінального провадження дізнавач зазначає, що «погроза вбивством має бути конкретною і реальною. Реальність погрози визначається достатністю підстав побоюватися її виконання, які у кожному випадку є різними. При визначенні реальності погрози значення має з`ясування форми, місця, часу, обстановки її висловлення, характеру попередніх взаємовідносин між винним і потерпілим тощо».

Однак, дізнавач не провів можливі та необхідні слідчі дії, щоб з`ясувати форму, місце, час, обстановку висловлення погрози. Таку інформацію можливо було отримати шляхом проведення судової експертизи матеріалів та засобів звукозапису, які є у потерпілого ОСОБА_3 .

Також в повній мірі дізнавачем не було з`ясовано про характер попередніх взаємовідносин між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , що можливо було зробити шляхом допиту свідків, а саме їх сусідів, знайомих, в тому числі за місцем роботи.

Таким чином, дізнавач в порушення вимог кримінального процесуального закону, не провів всього необхідного обсягу слідчих дій, необхідних для встановлення істини у справі, тим самим допустивши неповноту та однобічність, не дослідив обставини кримінального провадження в їх сукупності, не давши їм належної оцінки, для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дізнавач зобов`язаний провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам ст.ст. 91, 92, 93, 94, ч. 5 ст. 110 КПК України, що має наслідком її скасування.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 02 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження провадження №0000001, внесеного 07.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1