ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/3/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - скарга на ухвалу сл. судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку 12 січня 2021 року в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 р.

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру від 10 вересня 2020 р. у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000017 від 24.01.2020.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 07.12.2020 про залишення його скарги без задоволення, та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити в повному обсязі скасувати повідомлення про підозру від 10 вересня 2020 р., згідно якого ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000017 від 24.01.20.

Вважає ухвалу незаконною, прийнятою із порушенням кримінального процесуального закону та такою, що підлягає скасуванню повністю із постановленням нової ухвали в порядку ст. 303 КПК України, якою також слід скасувати повідомлення про підозру від 10 вересня 2020 р., складене старшим слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , оскільки при оголошенні йому підозри органом досудового слідства були порушені вимоги ст. ст. 91, 276, 277 КПК України щодо складання та вручення письмового повідомлення про підозру.

Адвокат вказує, що в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000017 від 24.01.2020 стороною обвинувачення не зібрано жодного доказу на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

Крім того, вказує про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України за попередньою змовою групою осіб, оскільки жодного доказу на підтвердження таких обставин, як і системи доказів, які б узгоджувались між собою, під час проведення досудового розслідування не встановлено.

Поряд з цим апелянт зазначає про недотримання слідчим вимог ст. 214 КПК України, оскільки, не дивлячись на отримання висновку експерта №15/1770, згідно якого надана на дослідження ідентифікаційна карта громадянина Словацької Республіки за своїми характеристиками не відповідає аналогічним паспортним документам, які видаються або видавались уповноваженим органом Словацької Республіки ще 16 липня 2020 року, відомості за ч. 3 ст. 358 КК України до ЄРДР слідчим внесено лише 07 вересня 2020 року.

Також апелянт зазначає про вручення ОСОБА_7 підозри після спливу 24 годин з моменту його фактичного затримання під час проведення обшуку на підставі п. 2 ч. 3 ст. 236 КПК України, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 276 КПК України та свідчить про грубе порушення права на захист ОСОБА_7 і виключає набуття ним статусу підозрюваного.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що згідно витягу з ЄРДР 09 вересня 2020 року о 11:15:34 внесено відомості про те, що ОСОБА_7 , діючи повторно, зберігав за місцем свого проживання голографічний захисний елемент з ознаками незаконного виготовлення, проте зміст врученого ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 10 вересня 2020 року даних про вказаний епізод не містить, а внесення до ЄРДР відомостей за вказаним епізодом відбулось до безпосереднього завершення обшуку, який проводився за місцем проживання ОСОБА_7 .

Зазначені порушення апелянт вважає такими, що грубо порушують вимоги КПК України, а вручену підозру такою, що суперечить позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» щодо визначення поняття «обґрунтована підозра».

Від прокурора ОСОБА_10 надійшла заява про слухання справи у його відсутності.Як вбачається із змісту ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Адвокат ОСОБА_6 також заявив про можливість слухання справи у відсутності його підзахисного ОСОБА_7 , якому відомо про час та місце слухання справи.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе продовжити слухання справи у відсутності прокурора та підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника підозрюваного ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, провівши судові дебати, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру. Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №0000017 від 24 січня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України. Крім того, із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001942 вбачається, що 09 вересня 2020 року були внесені дані з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 199 КК України, зокрема про те, що в ході проведення обшуку у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000017 від 24 січня 2020 року, встановлено, що ОСОБА_7 за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи повторно, зберігав голографічний елемент з ознаками незаконного виготовлення.

09 вересня 2020 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України. Під час цього затримання було дотримано вимог ст. 208 КПК України, оскільки таке затримання відбулося з підстав, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

10 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000017 від 24 січня 2020 року слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 було складено і погоджено прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_12 повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199 КК України (в редакції статті із змінами внесеними згідно із Законами №5283-VІ від 18.09.2012, № 71-VІІІ від 28.12.2014, ч. 3 ст. 358 КК України) (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом №1666-VІІІ від 06.10.2016).

10 вересня 2020 року о 15 год. 00 хв. повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні слідчим було вручено підозрюваному ОСОБА_7 , про що свідчить його підпис та дата отримання.

Згідно повідомлення про підозру від 10 вересня 2020 року досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у виготовленні, придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту голографічних захисних елементів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законами №5283-VI від 18.09.2012, №71-VIII від 28.12.2014), та збуті підроблених офіційних документів - ІД-карток громадян Європейського Союзу, які видаються уповноваженими органами, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом №1666-VІІІ від 06.10.2016).

Аналізуючи надані апеляційному суду матеріали, а також зміст оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в ухвалі слідчого судді про недоведеність підстав для скасування оголошеного ОСОБА_7 повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України, є обґрунтованими, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України, колегія суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, присутня.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року - без змін, оскільки наведені доводи не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру від 10 вересня 2020 р. у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000017 від 24.01.20, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді