КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1284/2021 (761/38/21) Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 березня 2021 року включно, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 07.02.2018 в силу п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Цією ж ухвалою відмовлено у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюванимінкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП України в Київській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001041 від 22.09.2020 про продовження застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисники зазначають, що повідомлена ОСОБА_9 підозра необґрунтована, незаконна та протиправна через відсутність доказів причетності підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення. Апелянти вказують, що матеріали провадження не містять обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_9 мав умисел спрямований саме на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_12 , оскільки він доставив потерпілу до приймального відділення лікарні у м. Вишгород, що виключає кваліфікацію його дій у вигляді закінченого замаху, оскільки ніхто не заважав і не перешкоджав йому завершити вчинення кримінального правопорушення. Додають про невідповідність матеріалам кримінального провадження тверджень про наявність у підозрюваного мотиву вчинити кримінальне правопорушення через відмову потерпілої вступити у статеві стосунки.

Крім того, адвокати звертають увагу суду на неконкретність повідомленої підозри, оскільки у відповідності до показів потерпілої тілесні ушкодження їй наносили у дворі будинку, а не перед воротами, як зазначено у тексті підозри.

Далі в апеляційній скарзі сторона захисту вказує на те, що покази потерпілої від 30.09.2020 не містять інформації про те, що ОСОБА_9 вчинено кримінальне правопорушення, а покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 не підтверджують підозру. Додає, що протокол допиту ОСОБА_17 приховується органами досудового слідства.

Також захисники вказують, що у даному кримінальному провадженні призначено 11 судових експертиз, про які підозрюваного не ознайомлено. Стверджують, що здобуті під час огляду місця події матеріальні предмети не оглянуті та не сфотографовані, а підозрюваного затримано після 11 годин після фактичного затримання.

Одночасно адвокати стверджують про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначають, що підозрюваний має неповнолітню дитину, зареєстрований у м. Києві, проживає у Київській області, має нерухомість у вигляді земельної ділянки, є лікарем, має міцні соціальні зв`язки. Апелянти вказують, що позиція сторони обвинувачення про схильність підозрюваного до спричинення тілесних ушкоджень жінкам на підставі судового рішення за фактом вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, є непереконливою, оскільки вказані кримінальні правопорушення різняться за способом вчинення, характером та іншими обставинами. Додають, що судом не досліджено питання можливості застосування щодо підозрюваного іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу.

У підсумку автори апеляційної скарги звертають увагу суду на істотне порушення вимог КПК України, протиправність та незаконність клопотання сторони обвинувачення, незаконність ухвали слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисників та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисників не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СУ ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001041, відомості про яке 22.09.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

22.09.2020 о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

22.09.2020 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

23.09.2020 ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, до 20.11.2020.
16.11.2020 продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою строком на 60 діб, до 14.01.2021 включно.
05.01.2021 підозрюваному ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

07.01.2021 старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 березня 2021 року включно.

Під час розгляду клопотання про продовження щодо ОСОБА_9 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, через відсутність доказів його причетності до інкримінованого кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у протоколі огляду від 22.09.2020, протоколах допиту ОСОБА_18 від 30.09.2020, від 29.10.2020, протоколі проведення слідчого експерименту від 29.10.2020, протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 22.09.2020, протоколі проведення слідчого експерименту від 22.09.2020, протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 22.09.2020, протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 23.09.2020, протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_16 від 23.09.2020, висновку експерта № 278/Е від 18.12.2020.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Твердження адвокатів провідсутність у підозрюваного умислу та мотиву спрямованих саме на позбавлення життя ОСОБА_12 , те, що підозрюваний доставив потерпілу до приймального відділення лікарні у м. Вишгород, що, на думку сторони захисту, виключає кваліфікацію його дій у вигляді закінченого замаху, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і посилання сторони захисту на те, що показання свідків не підтверджують підозру та не містять інформації про те, що підозрюваним вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення.

З цих же підстав колегія суддів визнає передчасними і посилання сторони захисту на те, що у відповідності до показань потерпілої, тілесні ушкодження їй наносили у дворі будинку, а не перед воротами, як зазначено у повідомленні про підозру, з урахуванням того, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи апелянтів в частині сумнівів щодо кваліфікації дій підозрюваного, не заслуговують на увагу, оскільки кваліфікація дій підозрюваного може бути змінена протягом досудового розслідування, проте на момент розгляду клопотання, у колегії суддів не викликає сумнівів правильність кваліфікації дій підозрюваного, з урахуванням обставин справи та доданих до клопотання доказів.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.
Доводи апелянтів щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Посилання адвокатів на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, неповнолітню дитину, зареєстрований у м. Києві, проживає у Київській області, має нерухомість у вигляді земельної ділянки, є лікарем, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки.
Крім того, твердження апелянтів стосовно непереконливості позиції сторони обвинувачення про схильність підозрюваного до спричинення тілесних ушкоджень жінкам на підставі судового рішення за фактом вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки вказані кримінальні правопорушення різняться за способом вчинення, характером та іншими обставинами, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, а лише вказують на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Твердження захисників про затримання підозрюваного після 11 годин опісля його фактичного затримання, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки у відповідності до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.09.2020 року, ОСОБА_9 фактично затримано о 07 годині 30 хвилин, а протокол про його затримання складено о 12 годині 25 хвилин у кабінеті №117 за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 130-133 т. 1).
Посилання адвокатів на те, що органом досудового розслідування приховується протокол допиту ОСОБА_17 , слід визнати непереконливими через наявність вказаного документу у матеріалах даного провадження (а.с. 184-187 т. 1).
Не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і посилання адвокатів на ті обставини, що у даному кримінальному провадженні призначено 11 судових експертиз, про які підозрюваного не ознайомлено, з урахуванням відсутності даних про повідомлення учасникам провадження про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, у відповідності до вимог ст. 290 КПК України.
Твердження авторів апеляційної скарги про незаконність та протиправність клопотання сторони обвинувачення, не заслуговують на увагу, оскільки клопотання слідчого відповідає вимогам, визначеним ч. 1 ст. 184 та ч. 3 ст. 199 КПК України.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання сторони захисту на істотне порушення вимог КПК України, незаконність ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.
За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисників, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 та продовжено щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 березня 2021 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4