ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.12.2020 Справа №607/1294/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003444 від 30 листопада 2019 року відносно

ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ціленджиха, Республіка Грузія, грузина, громадянина Грузії, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

та перекладача ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2019 року близько 11.00 год. ОСОБА_3 разом із особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, перебували поблизу продуктового магазину по вул. 15 Квітня, 37А в м. Тернополі, де побачили припаркований автомобіль марки DAEWOO LANOS д.н.з НОМЕР_1 в якому на задньому лівому сидінні знаходився рюкзак належний ОСОБА_8 . В цей час у них виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме майна ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою, 30 листопада 2019 року близько 11.00 год. особа матеріали відносно якого виділені в окреме провадження разом із ОСОБА_3 , який спостерігав за навколишньою обстановкою та щоб дії особи матеріали відносно якого виділені в окреме провадження були непомітні, перебуваючи поблизу продуктового магазину по вул. 15 Квітня, 37А в м. Тернополі, підійшли до автомобіля марки DAEWOO LANOS д.н.з НОМЕР_1 та особа матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, розбивши рукою заднє ліве скло дверцят даного автомобіля, викрав із нього рюкзак, вартістю 500 гривень (п`ятсот гривень), в якому знаходились наступні речі - гаманець, вартістю 207 гривень 43 копійки (двісті сім гривень 43 копійки), із грошовими коштами в сумі 300 гривень (триста гривень), навушники вартістю 250 гривень (двісті п`ятдесят гривень), візитниця, вартістю 121 гривня 33 копійки (сто двадцять одна гривня 33 копійки), в`язка ключів, парфуми, ручка, антисептик та банківська картка «Приватбанк», які цінності для потерпілого не становлять. Однак в цей момент їх дії були помічені ОСОБА_8 , який намагався затримати їх, але особа матеріали відносно якого виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 втекли з місця події за допомогою автомобіля марки ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , спричинивши ОСОБА_8 своїми протиправними діями матеріальну шкоду на загальну суму 1378 гривень 76 копійок.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

30 грудня 2020 року між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні та повністю відшкодував потерпілій заподіяну шкоду завдану кримінальним правопорушенням. Також ОСОБА_3 зобов`язався надати стороні обвинувачення усю відому інформацію, що стосується кримінального провадження № 0003444 від 30 листопада 2019 року, насамперед, не замовчувати факти щодо співучасника ОСОБА_9 та його участі у злочині.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_8 31 січня 2020 року надала письмову згоду прокурору Тернопільської місцевої прокуратури на укладення між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, обраний судом згідно ухвали від 09 грудня 2020 року до 08 лютого 2021 року, суд вважає слід скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти у залі суду негайно після оголошення вироку.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити укладену між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_6 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, обраний судом згідно ухвали від 09 грудня 2020 року до 08 лютого 2021 року - скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти у залі суду негайно після оголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1