УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 543/1020/19
провадження № 51-4159 ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 10 лютого 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2020 року,

встановила:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з касаційною скаргою.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне, на його думку, вирішення судами попередніх інстанцій цивільного позову, фактично наводить доводи щодо неповноти судового розгляду та його незгоди з наданою судом, у цій частині, оцінкою доказам, що в силу статей 433, 438 КПК України та ст. 400 ЦПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому засуджений, оскаржуючи до касаційного суду постановлені стосовно нього судові рішення, в частині вирішення цивільного позову, не зазначає, яких саме порушень допустилися суди першої і апеляційної інстанцій, постановляючи судові рішення стосовно нього в цій частині, та не вказує у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених цими судами судових рішень, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних судових рішень, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України.

Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 , він посилається на незаконність як вироку місцевого суду, так і ухвали апеляційного суду, якою цей вирок залишено без змін. Однак у прохальній частині касаційної скарги, порушує питання про скасування лише ухвали суду апеляційної інстанції, при цьому, просить призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Таким чином, вимоги засудженого не конкретизовані та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК України.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК України, Суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого засудженого ОСОБА_4 на вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 10 лютого 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2020 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3