Справа № 743/1763/20
Провадження №1-кс/743/310/20
УХВАЛА

28 грудня 2020 року смт. Ріпки

Слідча суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: скаржниці ОСОБА_3 , представника скаржниці адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,
у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 02.12.2020 про закриття кримінального провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_3 звернулася до слідчої судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області зі скаргою на постанову дізнавача Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 02.12.2020 про закриття кримінального провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016, розпочатого за заявою ОСОБА_3 про заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Скарга мотивована тим, що постановою від 02.12.2020 було закрито кримінальне провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Доводи скарги щодо незгоди з прийнятим рішенням у кримінальному провадженні зводяться до того, що в мотивувальній частині даної постанови вказано висновок судово-медичної експертизи № 497, відповідно до якого у ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження у вигляді саден нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті, котрі виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, за механізмом тертя в тому числі і внаслідок тертя пальця лівої кисті об металевий штир, що на думку дізнавача свідчить про необережність в діях ОСОБА_7 та відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. ОСОБА_3 зазначає, що дізнавач не вказав висновок судово-медичної експертизи № 432, згідно якого тілесні ушкодження, які спричинив їй ОСОБА_7 , відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Таким чином, скаржниця вважає, що в діях ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його вина доведена, а постанова про закриття кримінального провадження є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник скаржниці адвокат ОСОБА_4 підтримав скаргу, просив її задовольнити з викладених в ній підстав.
ОСОБА_3 підтримала скаргу, просила задовольнити. В поясненнях до скарги ОСОБА_3 додала, що обставини події, викладені дізнавачем в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності. Так, 1 травня 2016 року корови ОСОБА_7 неодноразово заходили на територію її господарства. У зв`язку з цим, вона зробила зауваження ОСОБА_7 . В цей момент останній йшов припинати корів, тримаючи в руках ціпок та металевий прут. Оскільки в цей день було свято, на її думку, ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння. На її зауваження, ОСОБА_7 зайшов до її господарства, вона злякалася та покликала на допомогу чоловіка ОСОБА_8 . Коли останній підійшов, ОСОБА_7 кинув в нього металевий прут, влучивши у плече. У зв`язку з такими діями ОСОБА_7 , вона схопила прут та мала намір викинути в озерце, однак ОСОБА_7 схопив також цей прут і намагався його відібрати. Оскільки вона міцно тримала цю металеву палку, побоюючись, що коли ОСОБА_7 її відніме, то знову зможе спричинити їй або її чоловікові шкоди, то ОСОБА_7 вкусив її за палець. Вона не била палицею ОСОБА_7 , він каже неправду. Вважає, що органом досудового розслідування зібрані всі необхідні докази вини ОСОБА_7 , але посадові особи поліції чи прокуратури всіляко перешкоджають притягненню ОСОБА_7 до відповідальності.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. На його думку всі обставини у даному кримінальному провадженні встановлені повно, об`єктивно і в ході досудового розслідування не здобуто беззаперечних доказів, які б давали підстави повідомити обґрунтовано про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Відтак, рішення прийняте дізнавачем неупереджено та правильно.
Вислухавши учасників, дослідивши доводи скарги ОСОБА_3 , оскаржувану постанову від 02.12.2020 та матеріали кримінального провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016, слідча суддя дійшла наступних висновків.
З витягу з ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016 встановлено, що 01.05.2016 до чергової частини Ріпкинського ВП Чернігівського ВП ГУНП надійшла заява від ОСОБА_3 , мешканки с. Неданчичі Ріпкинського району, про те, що 01.05.2016 близько 09.00 години ОСОБА_7 спричинив їй тілесні ушкодження.
Постановою від 02.12.2020 кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Дізнавач, мотивуючи своє рішення, проаналізував всі докази, зібрані в ході досудового розслідування щодо обставин події, яка відбувалась 01.05.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та з врахуванням висновку № 497 судово медичної експертизи, не вбачив умислу в діях ОСОБА_7 при заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , тому, врахувавши, що необережне завдання легких тілесних ушкоджень не є кримінально карним діянням, закрив кримінальне провадження.
З матеріалів кримінального провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016 встановлено наступне.
В ході допиту в якості потерпілої ОСОБА_3 дала покази, суть яких зводиться до того, що 01.05.2016 вона прогнала з території свого господарства корів ОСОБА_9 та попросила, щоб він прип`яв своїх корів. Після цього вона побачила ОСОБА_7 , який йшов з металевим ціпком та стрижнем, щоб прив`язати корів. Вона сказала ОСОБА_7 , щоб той прив`язав нарешті корів, бо у іншому випадку, вона загонить їх за Дніпро. Після цих слів, вона побачила, що ОСОБА_7 біжить за нею з металевою палкою, тоді вона побігла до своєї хати, а їй назустріч вийшов її чоловік. ОСОБА_7 кинув у бік чоловіка металевий стрижень, але не влучив, бо чоловік відхилився. Вона схопила металевий прут та хотіла кинути його у водойму, що у неї в городі. В цей час ОСОБА_7 добіг до неї, схватив за руку, відгинав її пальці, а потім вкусив за вказівний палець лівої руки. Вона закричала, відпустила металевий прут, а ОСОБА_7 , замахнувшись на неї, пішов на своє подвір`я.
Такі покази ОСОБА_3 підтвердила при проведенні слідчих експериментів з її участю.
Допитаний на досудовому розслідуванні в якості свідка ОСОБА_8 чоловік потерпілої дав аналогічні покази та підтвердив їх при проведенні слідчого експерименту з його участю.
У відповідності до висновку судово медичної/ експертизи № 432 від 05.05.2016 у ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження у вигляді саден нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кісті, котрі виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею за механізмом тертя і як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності. Комплекс тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_3 по давності утворення може відповідати даті 01.05.2016.
З висновку додаткової судово медичної експертизи № 208 від 23.05.2019 згідно висновку № 432 від 05.05.2016 первинної судово медичної експертизи та наданої медичної документації у ОСОБА_3 малися тілесні ушкодження у вигляді саден нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кісті, котрі виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими могли бути зуби людини (тварини).
У відповідності з висновком додаткової судово медичної експертизи № 497 від 08.11.2019, згідно висновку № 432 від 05.05.2016 первинної судово медичної експертизи, що має місце в матеріалах кримінального провадження та наданої медичної документації у ОСОБА_3 малися тілесні ушкодження у вигляді саден нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів з обмеженою поверхнею за механізмом тертя, в тому числі і внаслідок тертя пальця лівої кисті об металевий штир.
ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні з приводу обставин події 01.05.2016, що відбувалась між ним та ОСОБА_3 пояснив наступне. Вранці 01.05.2016 між ним та подружжям ОСОБА_10 виник конфлікт з приводу корів. Під час конфлікту ОСОБА_3 вдарила його декілька разів по голові палкою. З приводу отриманих тілесних ушкоджень він звертався до лікарні та поліції. Він її за палець не кусав, звідки в неї тілесні ушкодження йому невідомо. Вказані покази він підтвердив будучи в подальшому допитаним в якості потерпілого у кримінальному провадженні в ЄРДР за № 0000251 від 01.05.2016.
Покази аналогічні поясненням ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні дала свідок ОСОБА_11 та підтвердила ці покази при проведенні слідчого експерименту з її участю.
З заяви ОСОБА_7 вбачається, що 01.05.2016 він звернувся до Ріпкинського ВП Чернігівського ВП ГУНП з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 01.05.2015 близько 9 години на земельній ділянці його батьків.
За вказаним фактом 01.05.2016 були внесені дані до ЄРДР за № 0000251, що підтверджується витягом з ЄРДР.
З висновку експерта № 433 від 05.05.2016 видно, що у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді синця та забиття м`яких тканин правої кисті, саден волосяної частини голови та правої кисті, котрі виникли від дії тупих предметів і як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності. Комплекс тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 по давності утворення може відповідати даті 01.05.2016.
Вищевказаними доказами встановлено, що дійсно у ОСОБА_3 малися тілесні ушкодження у вигляді садна нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті, котрі могли виникнути 01.05.2016, але механізм утворення тілесних ушкоджень судово медичними експертами однозначно не встановлений.
З наведеного також видно, що версія ОСОБА_7 щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджується показами свідка ОСОБА_11 та висновками судово медичної експертизи № 433 від 05.05.2016.
Допитані на досудовому розслідуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , а також ОСОБА_7 і ОСОБА_11 дотримувалися своєї версії обставин події 01.01.2016. Не вдалося усунути розбіжності при проведенні одночасних допитів вказаних осіб.
У кримінальному провадженні було проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій, дізнавачем фактично вичерпано процесуальні можливості усунути обґрунтовані сумніви щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .
У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Такий же постулат є однією із загальних засад кримінального провадження, закріплений у ст. 17 КПК України та є однією зі складових презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Як визначено у ст. 94 КПК України, слідчий прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 276 КПК України визначено 3 випадки повідомлення про підозру, одним з яких є наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У відповідності до диспозиції ст. 125 КК України кримінальна відповідальність настає саме за умисне легке тілесне ушкодження. Тобто, в даному випадку обов`язковим є доведення прямого умислу особи на заподіяння тілесних ушкоджень.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, однозначно визначити чи отримала тілесні ушкодження ОСОБА_3 внаслідок умисних дій - укусу ОСОБА_7 , чи в процесі тертя об металевий прут, коли вона його утримувала, не віддаючи ОСОБА_7 , неможливо.
Виходячи з вищевказаних положень кримінального процесуального законодавства, дізнавач, не встановивши беззаперечних доказів наявності умислу у ОСОБА_7 на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , а також не встановивши точного механізму завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , на думку слідчого судді, правильно розтлумачив сумніви щодо вини ОСОБА_7 на користь останнього та дійшов правильного висновку про відсутність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_7 , врахувавши, що ненавмисне завдання легких тілесних ушкоджень не є кримінально карним діянням.
За вказаних обставин, слідча суддя доходить висновку, що постанова від 02.12.2020 про закриття кримінального провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016 прийнята на підставі повного аналізу зібраних органом досудового розслідування доказів, є обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 02.12.2020 про закриття кримінального провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309, 369, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 02.12.2020 про закриття кримінального провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України відмовити.
Постанову дізнавача Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 02.12.2020 про закриття кримінального провадження в ЄРДР 0000252 від 01.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений та проголошений 31 грудня 2020 року.

Слідча суддя ОСОБА_1