Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/333/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.189 КК УкраїниДоповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2020 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця
м. Бобринець Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, директор фірми «Радик БГ», що розташована в Болгарії, голова Бобринецької районної громадської організації «Народна сила», одружений, на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше судимого:
- 11.12.1997 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч. 2, 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі з призначенням на підставі ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) іспитового строку терміном 2 рік;
- 21.11.2003 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим терміном 1 рік;
- 18.12.2009 року вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання умовно достроково 25.02.2011 року на підставі постанови Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.02.2011 року;
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000547,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК Українина 11 днів, а саме: з 19 год. 30 хв. 8 серпня 2020 року до 19 год.30 хв. 19 серпня 2020 року, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000547 від 18.12.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він в кінці червня - на початку липня 2018 року запропонував ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинити вимагання грошових коштів відносно голови фермерського господарства Бобринецького району Кіровоградської області ОСОБА_12 , на що останні добровільно погодилися, таким чином вступивши між собою у злочинну змову.
Після чого учасники злочинної змови, попередньо узгодивши дії кожного з них, а саме: ОСОБА_8 надавши відомості про місце проживання потерпілого ОСОБА_12 , мав чекати на виїзді з м. Бобринець Кіровоградської області в сторону с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області та на випадок приїзду працівників поліції повідомити про це ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , аби дати їм змогу зникнути з місця події та уникнути відповідальності, а останні, маючи при собі не встановлений на даний час слідством предмет, схожий на пістолет, повинні були їхати до потерпілого та під приводом допомоги особам, які перебувають у місцях позбавлення волі, погрожуючи вказаним предметом, вимагати у нього грошові кошти.
03 липня 2018 року близько 17 години 00 хвилин з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на автомобілі марки «Ореl Vectra», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням необізнаного в їх злочинних діях ОСОБА_13 , приїхали до території виробничої бази СФГ «Восход» ОСОБА_12 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час перебував потерпілий ОСОБА_12 .
Реалізовуючи свій спільний злочинний намір, спрямований на незаконну вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, ОСОБА_11 залишився на задньому сидінні в салоні автомобіля марки «Ореl Vectra», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », а ОСОБА_10 , підійшов до потерпілого ОСОБА_12 , який знаходився на вулиці, поряд з територією господарства, під приводом допомоги особам, які відбувають покарання в місцях позбавлення волі в усній формі висунув вимогу потерпілому ОСОБА_12 про передачу коштів у сумі 10 000 доларів США, при цьому, погрожуючи насильством відносно нього та демонструючи справжність своїх намірів, звернув увагу потерпілого на заднє сидіння автомобіля марки «Ореl Vectra», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », де знаходився ОСОБА_11 , який тримаючи у руках, націлив на потерпілого предмет, схожий на пістолет.
В цей час ОСОБА_8 , який перебував на автодорозі Олександрівка Кропивницький Миколаїв 14 Н, на виїзді з м. Бобринець Кіровоградської області в напрямку с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області спостерігав за навколишньою обстановкою та працівниками поліції та в телефонній розмові з власного номеру абонента стільникового зв`язку НОМЕР_2 спілкувався з ОСОБА_11 , який перебував у автомобілі марки «Opel Vectra», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на місці події та користувався номером абонента стільникового зв`язку НОМЕР_3 , при цьому надаючи останньому та ОСОБА_10 вказівки щодо їх подальших дій по ходу перебігу ситуації з вимагання грошей у ОСОБА_12 .
Перебуваючи під психічним примусом потерпілий ОСОБА_12 погодився на передачу коштів через деякий час, необхідний для зібрання вказаної суми. Після чого ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 та необізнаним в їх злочинних діях ОСОБА_13 , побоюючись бути застигнутими на місці вчинення кримінального правопорушення з вказаного місця зникли, так як в них виникла підозра, що потерпілий ОСОБА_12 повідомив поліцію.

Ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від
09 серпня 2020 року задоволено частково вищезазначене клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 11 днів, а саме: з 19 год. 30 хв. 8 серпня 2020 року до 19 год.30 хв. 19 серпня 2020 року, без визначення розміру застави.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що 06.11.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України - у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Після повідомлення про підозру та призначення судового засідання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваний ухилився від досудового розслідування та суду, залишив території України та переховувався.
Ухвалами колегії суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду від 26.11.2018 року, ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2019 року та ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15.06.2020 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
08.06.2020 року мало місце затримання підозрюваного працівниками поліції, з місця затримання підозрюваний втік.
08.08.2020 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_8 затриманий за підозрою у вчиненні злочину на підставі ухвали слідчого судді.
Вказані обставини вказують на те, що підозрюваний умисно ухилявся від досудового розслідування та існують обґрунтовані ризики подальшої спроби переховування.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного на підставі ч.2 ст. 194 КПК України, звільнивши його підзахисного з-під варти в залі суду.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на переконання сторони захисту в ході судового розгляду було встановлено факт необґрунтованості пред`явленої

ОСОБА_8 , підозри, натомість судом у своєму рішенні було спотворено фактично встановлені в ході судового розгляду факти.

Зокрема, відповідно до повідомлення про підозру, оголошеної ОСОБА_8 , останньому інкримінується скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Разом з цим, на переконання захисту, в ході судового розгляду вказаного клопотання було встановлено відсутність будь-якої причетності до планування, та вчинення інкримінованого злочину, неодноразове акцентування уваги суду на вказаному факті не знайшло свого відображення у тексті оскаржуваного судового рішення, так як в противному випадку суд змушений був би відмовляти стороні обвинувачення в задоволенні вказаного клопотання в повному обсязі.

Разом з цим, відповідно до матеріалів кримінального провадження, що були додані до клопотання, а саме: матеріалів НСРД від 24.07.2018 року зв`язок між ОСОБА_8 , та виконавцями злочину (за версією слідства) був встановлений вже після того, як останні зрозуміли, що втрапили у халепу, а сам ОСОБА_8 , лише намагався убезпечити підозрюваних ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 , від проблем, які останні створили для себе. Враховуючи викладене сторона обвинувачення не змогла довести планування та безпосередньої участі підозрюваного ОСОБА_8 , у інкримінованому злочині.

Враховуючи викладене, а також матеріали клопотання сторона захисту впевнена в необґрунтованості підозри, оголошеної ОСОБА_8 .

Крім того, на переконання сторони захисту при винесенні оскаржуваного рішення Суд пішов в супереч практики ЄСПЛ, стосовно того, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість покарання, яке може бути призначене підозрюваному не можуть бути визначальними при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На переконання сторони захисту саме тяжкість інкримінованого злочину, не зважаючи на очевидну необґрунтованість оголошеної підозри стала єдиною підставою для обрання відносно ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника
ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як дораніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Однак, колегія суддів не враховує ці доводи. Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, що в свою чергу свідчить про не бажання стати на шлях виправлення, офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 , в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого.
Крім того ОСОБА_8 раніше по вказаному кримінальному провадженню переховувався від органів досудового розслідування, перебував у розшуку, втік з місця затримання.
Що стосується тверджень захисника про необхідність скасуванню запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у зв`язку з необґрунтованістю підозри, то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи захисника про те, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість покарання ОСОБА_8 слугувало підставою для обрання йому запобіжного заходу, колегія судді не бере до уваги, оскільки підставою для застосування останньому запобіжного заходу є неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином доводи захисту про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , зміні запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою колегією суддів не можуть бути задоволено, оскільки він переховувався від органів досудового розслідування, перебував у розшуку, втік з місця затримання, у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, та через брак коштів наявний високий ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення.
А тому, належна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому він обвинувачується, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

А тому враховуючи те, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину встановлюється виключно під час розгляду матеріалів кримінального провадження по суті, під час оцінки доказів, колегія судді залишає без задоволення доводи захисника стосовно необґрунтовано підозри з підстав переоцінки доказів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч.2 ст. 189 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів клопотання (протоколом допиту потерпілого, протоколом додаткового допиту потерпілого, протоколом слідчого експерименту з потерпілим, протоколом додаткового слідчого експерименту з потерпілим, протоколами допиту свідків, протоколом слідчого експерименту з свідком, протоколом впізнання підозрюваного ОСОБА_11 , протоколом впізнання підозрюваного ОСОБА_10 , інформацією УОТЗ ГУНП в Кіровоградській області про отримання в результаті тимчасового доступу до речей та документів, інформації про зв`язок та кінцеве обладнання споживачів телекомунікаційних послуг (трафіки) підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , протоколом результатів НСРД знаття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, протоколом обшуку місця проживання ОСОБА_8 , висновком експерта).

Кримінальне правопорушення в яких підозрюється ОСОБА_8 є: тяжким, умисним, посягає на право власності здоров`я та фізичну недоторканість особи.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно
ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК Україниа інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, у ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2020 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2020 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000547,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК Українина 11 днів, а саме: з 19 години 30 хвилин 8 серпня 2020 року до 19 години 30 хвилин 19 серпня 2020 року, без визначення розміру застави, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4