В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/692/20

Провадження № 1-кп/348/300/20

23 жовтня 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника, адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна кримінальне провадження №0000231 від 05.04.2020 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, неодруженого, на утриманні немає нікого, не судимого, українця, громадянина України, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення піщано-гравійної суміші.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст.4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ №59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України ОСОБА_4 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію), яка відповідно до Постанови КМУ від 12.12.1994 (із змінами від 28.12.2011 за №1370) є сировиною піщано-гравійною (гравій) та належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

В ході досудового розслідування встановлено, що 04.04.2020 року ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу - гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, з метою використання у власних потребах - за допомогою колісного екскаватора марки ЮМЗ, модель «ЄО 2621», реєстраційний номер НОМЕР_1 , незаконно здійснив видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші (гравію) з берега річки «Бистриця Надвірнянська» в адміністративних межах с.Фитьків, Надвірнянського району Івано-Франківської області.

В подальшому ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_6 в правомірності дій щодо забору піщано-гравійної суміші та подальшого перевезення на транспортному засобі марки «ЗІЛ 131», реєстраційний номер « НОМЕР_2 ».

04.04.2020 року, близько 10 год. 30 хв., працівниками Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в адміністративних межах с.Фитьків Надвірнянського району Івано-Франківської області на березі річки «Бистриця-Надвірнянська» виявлено колісний екскаватор марки ЮМЗ, модель «ЄО 2621», реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортний засіб марки «ЗІЛ 131», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », якими здійснювалося незаконне видобування піщано-гравійної суміші.

Своїми діями» які виразилися у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення піщано-гравійної суміші, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.240 КК України.

15.04.2020 року між прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , якому надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника, адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.2 ст.240 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , а саме у виді штрафу, в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, а також ствердив про добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив дану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у вигляді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. 00 коп., а також стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта в сумі 1634 грн. 50 коп.

Прокурор також підтвердив, що угода з обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно.

Заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, передбачений ч.2 ст.240 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 і визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені абз.1, 3, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , якому надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника, адвоката ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, а саме у виді штрафу.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що 01.07.2020 року набрав чинності закон № 2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Згідно зі приписами Закону №2617-VIII внесені зміни як до матеріального закону (закону про кримінальну відповідальність), тобто КК України, так і до процесуального закону, тобто КПК України.

Зі змісту пункту 148 Закону № 2617-VIII випливає, що до ч.2 ст.240 КК України внесені зміни: в абзаці другому частини другої статті 240 слова "від чотирьохсот до семисот" замінити словами "від трьох тисяч до п`яти тисяч". Тобто з набранням чинності Законом № 2617-VIII змінено санкцію статті кримінального закону.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

При цьому ч.3 ст.5 КК України регламентовано, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, при вирішенні питання про затвердження угоди, суд констатує, що узгоджене ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. відповідає приписам ч.1 ст.5 КК України, оскільки внесені Законом №2617-VIII зміни посилюють відповідальність в частині покарання у виді штрафу, а тому воно повинно бути призначене відповідно до приписів кримінального закону, який був чинним на час вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння, тобто КК України у редакції станом на 04.04.2020 року.

На думку суду, саме таке покарання у виді штрафу, яке визначене в угоді про визнання винуватості, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Відшкодування судових витрат слід вирішити з додержанням вимог ст.124 КПК України.

Також у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, вирішенню підлягає питання щодо скасування арешту, накладеного на тимчасово вилучене майно.

Питання щодо речових доказів належить вирішити керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

Керуючись ст.ст.314, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 15 квітня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , якому надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 1634 грн. 50 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні експертизи грунтів, висновок експерта № СЕ-19/109/11/3-127МРВ/20 від 14.04.2020 року.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 08.04.2020 року на вантажний автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1982 року випуску, зеленого кольору, на вантажній платформі якого знаходилась піщано-гравійна суміш, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , жителю с.Ветли, Любешівського району, Волинської області та який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , у вигляді заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном, без заборони його використання скасувати.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 08.04.2020 року на колісний екскаватор марки «ЄО 2621» на базі трактора «ЮМЗ 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1989 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_4 належить МПМЗ-3, м.Івано-Франківськ, вул.Косіора 8, та який перебуває в користуванні ОСОБА_9 , у вигляді заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном, без заборони його використання скасувати.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 08.04.2020 року на зразок піщано-гравійної суміші з вантажної платформи автомобіля марки «ЗІЛ» моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який упаковано в полімерний пакет та скріплено биркою; зразок піщано-гравійної суміші з ковша екскаватора марки «ЄО 2621» на базі трактора «ЮМЗ 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який упаковано в полімерний пакет та скріплено биркою; зразок піщано-гравійної суміші з правого берега річки «Бистриця-Надвірнянська», який упаковано в полімерний пакет та скріплено биркою, у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування цим майном скасувати.
Речові докази: вантажний автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1982 року випуску, зеленого кольору, на вантажній платформі якого знаходилась піщано-гравійна суміш, який згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 08.04.2020 року переданий на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили повернути власнику: ОСОБА_8 , жителю с.Ветли, Любешівського району, Волинської області.

Речові докази: колісний екскаватор марки «ЄО 2621» на базі трактора «ЮМЗ 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1989 року випуску, який згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 08.04.2020 року переданий на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили повернути власнику: МПМЗ-3, м.Івано-Франківськ, вул.Косіора 8.

Речові докази: зразок піщано-гравійної суміші з вантажної платформи автомобіля марки «ЗІЛ» моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який упаковано в полімерний пакет та скріплено биркою; зразок піщано-гравійної суміші з ковша екскаватора марки «ЄО 2621» на базі трактора «ЮМЗ 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який упаковано в полімерний пакет та скріплено биркою; зразок піщано-гравійної суміші з правого берега річки «Бистриця-Надвірнянська», який упаковано в полімерний пакет та скріплено биркою, які після проведення експертизи грунтів було поміщено до спец-пакетів №4062464, №4062474 та №4062463 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, (квитанція №2705 від 15.04.2020 року), після набрання вироком законної сили знищити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1