У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

та прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, Республіка Україна, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, невійськовозобов`язаного, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Совєтського районного суду м. Іваново Російської Федерації від 27.01.2016 за п. «а» ч. 4 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 1 ст. 174.1 КК Російської Федерації, та на підставі ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації до 10 років позбавлення волі без штрафу, без обмежень волі і без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,-

Встановив:

До Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України. Клопотання вмотивовано тим, що 30 вересня 2020 року наказом Міністерства юстиції України № 3397/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, пунктів 7. 8. 12 Розділу XII Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 № 2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 за № 956/33927, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 19.06.20209 за № 06-69824/20.

ОСОБА_4 засуджено вироком Совєтського районного суду м. Іваново від 27.01.2016 з уточненнями, внесеними апеляційною ухвалою Івановського обласного суду від 28.03.2016, до покарання у виді 10 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених пунктом «а» частини четвертої статті 229.1 (контробанда наркотичних засобів, тобто незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в межах ЄврАзЕС наркотичних засобів організованою групою у великому розмірі), частиною третьою статті 30, пунктами «а», «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою у великому розмірі), пунктами «а», «г» частини четвертої статті 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів організованою групою у великому розмірі), частиною першою статті 174.1(легалізація(відмивання) грошових коштів, тобто скоєння фінансових операцій і угод з грошовими коштами, що були придбані в результаті скоєння злочину, з метою додання правомірного виду володінню, користуванню і розпорядженню вказаними грошовими коштами) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Просять визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діяння, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Совєтського районного суду м. Іваново від 27.01.2016. Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 згідно з Кримінальним кодексом України.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, але у клопотанні просить суд провести розгляд клопотання у його відсутність.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підтримав у повному обсязі. Прохав клопотання задовольнити та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі, призначене ОСОБА_4 вироком Російської Федерації.

Відповідно до положень ст. 610 КПК України клопотання може бути розглянуто за відсутності представника Міністерства юстиції України.

Враховуючи думку прокурора та дослідивши матеріали клопотання, з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України судом Російської Федерації, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, статтями 606-610 КПК України, суд вважає за можливе клопотання Міністерства юстиції України задовольнити з таким обґрунтуванням.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом "b" частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами "а", "d" статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до якої під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) Закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж якнайменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Вироком Совєтського районного суду м. Іваново Російської Федерації від 27.01.2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, Республіка Україна, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, невійськовозобов`язаного, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним за п. «а» ч. 4 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 1 ст. 174.1 КК Російської Федерації, та на підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі без штрафу, без обмежень волі і без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Зазначені у вироку діяння є також кримінально караними відповідно до Закону України про кримінальну відповідальність, а саме протиправні дії ОСОБА_4 відповідають:

- ч. 3 ст. 305 КК України (Контрабанда наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів або фальсифікованих лікарських засобів, вчинена організованою групою, а також якщо предметом контрабанди були наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори або фальсифіковані лікарські засоби в особливо великих розмірах), - санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

- ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України (дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього), - санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

- ч. 3 ст. 307 КК України (дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього), - санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

- ч. 1 ст. 209 КК України (набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом) , - санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою від 09.04.2020.

Засуджений відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Івановській області»; кінець відбуття покарання 25.06.2025.

Відповідно до довідки щодо відбутого та не відбутого строку покарання від 10.04.2020, ОСОБА_4 станом на 10.04.2020 відбув 04 роки 09 місяців 15 днів, а невідбута частина покарання становить - 05 років 02 місяці 15 днів.

Початок відбування 27.01.2016, кінець відбування: 25.06.2025.

Умовно-дострокове звільнення можливе по відбуванню 3/4 строку покарання з 26.12.2022.

Тобто станом на день розгляду в суді клопотання, а саме 20.11.2020:

- відбутий строк покарання становить 05 років 04 місяці 24 дні;

- не відбутий строк покарання, який закінчується 25.06.2025, становить 04 роки 07 місяців 05 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Пунктом 2 ч. 4 ст. 610 КПК України передбачено, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Засудження ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою у великому розмірі) КК Російської Федерації відповідає ч. 2 ст.15, ч. 3 ст.307 КК України, - "закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, у великих розмірах", що, відповідно до ч. 3 ст. 307 КК України, карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. За п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою у великому розмірі) КК Російської Федерації відповідає ч. 3 ст.307 КК України, - "незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, у великих розмірах", що, відповідно до ч. 3 ст. 307 КК України, карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. За п. «а» ч. 4 ст. 229.1 (контробанда наркотичних засобів, вчинена організованою групою) КК Російської Федерації відповідає ч. 3 ст. 305 КК України (Контрабанда наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів або фальсифікованих лікарських засобів, вчинена організованою групою, а також якщо предметом контрабанди були наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори або фальсифіковані лікарські засоби в особливо великих розмірах), карається позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

За ч. 1 ст. 174.1 (легалізація (відмивання) грошових коштів чи іншого майна, набутого особою в результаті вчинення ним злочину) УК Російської Федерації відповідає ч. 1 ст. 209 КК України (набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом) , - карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

Потрібно зауважити, що відповідно до Кримінального кодексу України за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 305 та ч. 3 ст. 307 КК України, передбачено додаткове обов`язкове покарання - у виді конфіскації майна та з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Проте, статтею 11 Конвенції Про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року) заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особи державою виконання вироку. За таких підстав, враховуючи зазначені положення, не може бути застосовано такі види додаткового покарання як конфіскація майна засудженого та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 2 ст. 70 КК України, при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Враховуючи, що вчинені засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочинами, відповідальність за які також передбачена Кримінальним кодексом України, і сам засуджений згоден на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, тому суд дійшов висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України, а тому клопотання з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд,-

Постановив:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Привести вирок Совєтського районного суду м. Іваново від 27.01.2016 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, Республіка Україна, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, невійськовозобов`язаного, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Совєтського районного суду м. Іваново Російської Федерації від 27.01.2016 за п. «а» ч. 4 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 1 ст. 174.1 КК Російської Федерації, та на підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ до 10 років позбавлення волі без штрафу, без обмежень волі і без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, у відповідність із законодавством України.

Визначити, що відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, за які ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений вироком Совєтського районного суду м. Іваново від 27.01.2016, передбачена ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 307 КК України та ч. 3 ст. 307 КК України.

Покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі, призначене ОСОБА_4 вироком Совєтського районного суду м. Іваново від 27.01.2016, визнати таким, що відповідає санкції ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 307 КК України та ч. 3 ст. 307 КК України, на підставі ч. 2 ст. 70 КК України, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, що підлягає відбуванню на підставі вироку Совєтського районного суду м. Іваново від 27.01.2016, - 10 (десять) років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 26 червня 2015 року, зарахувавши час утримання його під вартою з 26 червня 2015 року по 26 січня 2016 року та строк покарання відбутий в Російській Федерації.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її винесення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя