Номер провадження: 11-кп/813/592/20
Номер справи місцевого суду: 521/83/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

перекладача: ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29.08.2019 року, відносно

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеси, громадянку України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштовану, не заміжню, без місця реєстрації та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Бичок Григоріопольського району Р.Молдови, росіянина, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, без постійного місця проживання, раніше не судимого,

обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України у кримінальному провадженні № 0005068, внесеного до ЄРДР 17.11.2016 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 29.08.2019 року ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та їй призначено покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй майна.
Крім того зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та йому призначено покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.
Суд вирішив строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рахувати з 30.11.2016 року, тобто з моменту їх фактичного затримання; у строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зарахувати термін їх попереднього ув`язнення з 30.11.2016 року включно по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10538 гривень, моральної шкоди у розмірі 250000 гривень, та про відшкодування його витрат на правову допомогу адвоката задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , 269 (двісті шістдесят дев`ять) гривень, в якості відшкодування матеріального збитку та 125000 (сто двадцять п`ять тисяч) гривень, в якості відшкодування моральної шкоди; стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 5269 (п`ять тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень, в якості відшкодування матеріального збитку та 125000 (сто двадцять п`ять тисяч) гривень, в якості відшкодування моральної шкоди; цивільний позов в частині про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката залишено без розгляду.
Також вироком вирішено питання запобіжних заходів, речових доказів та судових витрат.

Згідно оскаржуваного вироку, 16.11.2016 року, в невстановлений час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , заздалегідь домовилися з особою (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), про розбійний напад на ОСОБА_12 , поєднаний з проникненням у житло, належне останньому, з метою заволодіння чужим майном, що розташоване, в квартирі АДРЕСА_2 . Вказані особи заздалегідь розподілили між собою ролі та розробили план вчинення злочину, згідно якого 17.11.2016 приблизно 03 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , у співучасті з особою (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), повинні проникнути до вищевказаної квартири та здійснити розбійний напад, тоді як ОСОБА_7 , що заздалегідь знайома з ОСОБА_12 , буде знаходитись в квартирі останнього, де відчинить вхідні двері та подасть тим самим сигнал, що надасть ОСОБА_8 , та особі (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), можливість вільного доступу до приміщення зазначеної квартири, проникнувши куди, останні повинні будуть, застосувати насильство, у відношенні ОСОБА_12 , що є небезпечним для його життя та здоров`я, яке буде виражатися, в нанесенні йому ударів руками та ногами, по його голові та тулубу, чим буде подавлено його бажання, до вчинення опору, та позбавить останнього можливості, покликати на допомогу мешканців будинку, що проживають по сусідству, з метою уникнення можливості бути опізнаними.
В подальшому, 17.11.2016 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на розбійний напад, поєднаний з проникненням у житло, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , заздалегідь домовившись, з особою (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), та знаходячись, на 3-му поверсі парадної будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 , вказала на двері квартири, своїм співучасникам, а після цього, постукала до квартири АДРЕСА_4 , одночасно, з цим, ОСОБА_8 разом, з особою (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), піднялися на 4-й поверх зазначеного будинку, щоб не бути поміченими особою, що відчинить двері вказаної квартири.
Після цього, як двері зазначеної квартири, були відчинені ОСОБА_12 , то ОСОБА_7 переступивши поріг квартири, увійшла до неї, та власник квартири, зачинив за нею двері.
Далі, коли ОСОБА_8 та особа (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), почули оберти дверного замка, дверей квартири, які їм, відчинила ОСОБА_7 , то останні почекавши декілька хвилин, спустилися на третій поверх, до дверей квартири ОСОБА_12 , та відчинивши їх, увійшли до прихожої даної квартири, де були поміченими ОСОБА_12 , на якого вказала ОСОБА_7 , яка знаходилася в даній квартирі, як на її власника.
Після цього, ОСОБА_8 та особа (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) усвідомлюючи, що вони були поміченими ОСОБА_12 , та те, що останній в даний момент може скористатися тим що відчинені двері квартири, та він може покликати на допомогу мешканців будинку, що проживають по сусідству, останні підбігли до ОСОБА_12 , та штовхнувши його в тулуб, повалили його на підлогу, та стали наносити йому удари руками та ногами, по обличчю та тулубу, в результаті чого, у останнього, від отриманих кількісних ударів, почалося помутніння свідомості, в результаті чого він був позбавлений можливості чинити опір та можливості покликати на допомогу, мешканців будинку, що проживають по сусідству з ним.
Після цього, особа (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) утримуючи ОСОБА_12 , потягнула його за руки, до спальної кімнати, в дверному проймі якої весь час знаходилася ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 в цей час прикрив за собою та особою (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), вхідні двері квартири, та одразу після цього, попрямував до спальної кімнати, де в цей час, особа (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) використовуючи ніж, знайдену нею в квартирі, в якості предмету залякування, якою почала намагатися, виколоти праве око ОСОБА_12 , з метою отримання, від нього відомостей, про те, де можуть знаходитися, в його квартирі гроші, чи цінні предмети.
Не отримавши відповідних відомостей, від ОСОБА_12 , про можливе знаходження, в квартирі грошей чи цінних предметів, зловмисники залишили останнього, та стали збирати речі по квартирі, що попадали їм під руки, а саме обвинувачений ОСОБА_8 та особа (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), зносили в коридор речі якими вони бажали заволодіти, а ОСОБА_7 в коридорі складала вказані речі в сумки.
Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) заволоділи мобільним телефоном марки «Нокіа-101» IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , та мобільним телефоном «Сексір» IMEI НОМЕР_3 , кухонною витяжкою, електроінструментом для свердління, шліфувальною - полірувальною машинкою, набором викруток та продуктами харчування.
При цьому, коли ОСОБА_12 намагався чинити опір чи покликати на допомогу, йому наносили удари руками по обличчю та тулубу, та погрожували що вб`ють, якщо він не перестане кликати на допомогу.
Далі, особа (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), з метою отримання, від потерпілого відомостей, про те, де ще можуть знаходитися, в його квартирі гроші, чи цінні предмети, взявши в руки керн, який знайшов в кімнаті, та наніс ним ушкодження правого ока ОСОБА_12 .
В цей момент ОСОБА_8 знаходився в кімнаті де це все відбувалося та не намагався зупинити особу (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), а навпаки, після того як потерпілому було пошкоджено око, та той намагаючись зберегти своє життя та здоров`я спробував вчергове чинити опір діям особи (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), ОСОБА_8 з метою позбавлення потерпілого такої можливості почав наносити останньому удари по обличчю та тулубу. При цьому, ОСОБА_7 яка складала майно потерпілого в сумки, та знала що відбувається, так як періодично заходила до кімнати, не перешкоджала діям ОСОБА_8 та особи (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), а навпаки обвинувачені діяли узгоджено і послідовно з метою досягнення єдиного спільного умислу - заволодіння майном ОСОБА_8 .
Після того як ОСОБА_12 пошкодили око, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), приблизно ще 30 хвилин перебували в квартирі потерпілого ОСОБА_12 , де продовжували збирати речі ОСОБА_12 та при його спробах чинити опір, ще декілька разів його били.
Далі, з місця скоєння злочину зникли з вилученим майном, що надало їм реальну можливість розпоряджатися та користуватися ним, тим самим спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 5 000 гривень.
Згідно висновку експерта № 3530 від 07.12.2016 ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження 17.11.2016 у вигляді: проникаюче склеральне поранення правого ока з випадінням внутрішніх оболонок, яке викликало повну втрату зору на це око, що відноситься к критерії - тяжких тілесних ушкоджень з розладом здоров`я поєднаного зі стійкою втратою загальної працездатності не менш ніж на 1/3 (не менш 33 %); підвивих 2, 3, 4 зубів нижньої щелепи справа, забій голови як кожне окремо, та к і в сукупності мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, що відноситься к критерії - легких тілесних ушкоджень.
Зазначені дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд першої інстанції кваліфікував за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що її подали.
В апеляційних скаргах, які були змінені під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_10 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , вважають вирок таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання з підстав його суворості, обґрунтовуючи апеляційні скарги тим, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 не спричиняв, а навпаки, намагався зупинити дії іншої особи щодо нанесення таких ушкоджень потерпілому, а судом цей факт не було враховано та призначено невиправдано суворе покарання.

Просять вирок в частині призначення ОСОБА_13 покарання змінити та призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.187 КК України 8 років позбавлення волі.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подані ними змінені апеляційні скарги; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_9 , які при розгляді апеляційних скарг покладалися на розсуд суду, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
З огляду на те, що вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого ніким не оскаржується, апеляційний суд не перевіряє вирок в цій частині.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином), особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання, та не має постійного місця реєстрації на території України, офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
З врахуванням викладеного, при відсутності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, та відсутності обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого та враховуючи його роль у вчиненні злочину, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою діянь, обставини їх вчинення, які посягають на здоров`я людини, яке серед інших соціальних благ відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, що свідчить про високу суспільну небезпеку скоєного, наслідки злочинних дій, які є невідворотними та полягають у повній втраті зору на праве око потерпілого зі стійкою втратою загальної працездатності не менш ніж на 1/3 ( не менш 33 %), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.187 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який з огляду на встановлені обставини, оцінюючи їх в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів буде призначення ОСОБА_8 покарання лише у виді позбавлення волі та розміром такого покарання.
Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Апеляційний суд відхиляє посилання сторони захисту на незначну участь ОСОБА_13 у злочині, оскільки судом першої інстанції встановлено, що під час нанесення особою (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , ОСОБА_8 знаходився в кімнаті де це все відбувалося та не намагався зупинити особу (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), а навпаки, після того як потерпілому було пошкоджено око, та той намагаючись зберегти своє життя та здоров`я спробував вчергове чинити опір діям особи (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), ОСОБА_8 з метою позбавлення потерпілого такої можливості почав наносити останньому удари по обличчю та тулубу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, врахувавши сукупність зазначених обставин, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, роль обвинуваченого у злочині, характеристику особи обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч.4 ст.187 КК України вигляді у вигляді 10 років позбавлення волі, яке є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у зв`язку із чим колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про призначення надто суворого покарання безпідставними.
Відповідно до припису п.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника та зміни вироку в частині призначення покарання немає, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у межах санкції ч.4 ст.187 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст. 370, 373, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29.08.2019 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4