Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/192/18
Провадження № 1-кп/644/110/21
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2021 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів : головуючого - судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представників потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , захисника обвинувачених ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 , захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_16 , обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно у режимі відео конференції під час трансляції з Броварського міськрайонного суду Київської області, Державної установи « Харківський слідчий ізолятор» та з робочих місць адвоката ОСОБА_16 , адвоката ОСОБА_8 , у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в залі судових засідань № 2, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004696 від 26.07.2016 року відносно обвинувачених : ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121 КК України; ОСОБА_15 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом поставлено питання щодо доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_15 під вартою у зв`язку з тими обставинами, що судове провадження не завершене до його спливу ( 01.02.2021), на виконання вимог ст. 331 КПК України.

Прокурором заявлено про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_15 .. Представники потерпілої ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 згодні з думкою прокурора.

Доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_15 прокурором обґрунтована з посиланням на ті обставини, що ОСОБА_15 , перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, вплинути на хід розгляду, обвинувачується в ряді тяжких злочинів, судовий розгляд не закінчено, може продовжувати злочинну діяльність, тобто ризики, передбачені ст. 177 КПК України, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу щодо обвинуваченого продовжують існувати, застосований захід є ефективним.

В межах обговорення поставленого судом питання, сторона захисту зазначила, що прокурором не доведено факту існування зазначених ним ризиків, не підтверджено їх існування на цей час жодним чином, просила врахувати раніш заявлені ними аргументи, а саме: минуло більш трьох років з моменту затримання ОСОБА_15 , переважна частина доказів сторін вже досліджена судом безпосередньо, які не доводять інкриміноване йому обвинувачення, ОСОБА_15 має проблеми зі здоров`ям, стороною обвинувачення не забезпечується прибуття свідків обвинувачення до суду, виключається ризик можливого впливу на свідків, бо вірогідність їх прибуття до суду з кожним засіданням зменшується, а суд не зобов`язаний чекати свідків вічно, вважали за можливе змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, письмового клопотання в порядку ст. 201 КПК України не надано.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, представників потерпілої, потерпілого, дослідивши матеріали справи, враховуючи вимоги ч.3 ст. 331 КПК України, положення статті 177 КПК України щодо визначення мети і підстав застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні, суд знаходить клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

Аргументи сторони захисту на заперечення проти клопотання прокурора зводяться лише до оцінки зібраних доказів у кримінальному провадженні, які на їх думку не доводять інкримінованого ОСОБА_15 обвинувачення, не спростовуючи доцільність тримання обвинуваченого під вартою, яка полягає у забезпеченні виконання завдань кримінального провадження, закріплених ст. 2 КПК України.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_15 обвинувачується за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України, що єтяжкими злочинами та особливо тяжкими.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.05.2017 року ОСОБА_15 обрано мірою запобіжного заходу тримання під вартою.

Ухвалами колегії суддів Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_15 продовжено строк тримання під вартою.

Судом встановлено, що на момент затримання ОСОБА_15 офіційно працевлаштований не був ( відсутні належні документи про це), постійного джерела до існування не мав, в будь-якому випадку такого підтвердження матеріали справи не містять, раніше не судимий, на момент затримання був не одружений ( одружився під час перевірки судом обґрунтованості даного обвинувачення), що було достатніми підставами вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі має можливість переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, відповіді медичних установ щодо стану здоров`я обвинуваченого не містять посилань на неможливість утримання останнього в умовах СІЗО.

Беззаперечних аргументів на доведення відсутності на цей час доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_15 під вартою захистом не наведено, належних медичних документів щодо неможливості за станом здоров`я тримання обвинуваченого під вартою не надано, перевірка обґрунтованості обвинувачення ще триває, доцільність застосування такого запобіжного заходу полягає у необхідності забезпечення виконання завдань кримінального провадження, тому суд продовжує щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначаючи підстави для подальшого застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_15 такого виняткового виду запобіжного заходу, суд враховує обставини, визначені в ст.178 КПК України, а також тяжкість обвинувачення, а також вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_15 злочинів, які свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про його особу, спростовують доводи захисту про недоведеність та необґрунтованість ризиків, передбачених ч.І ст.177 КПК України.

Таким чином, дослідивши наведені аргументи та представлені матеріали, суд приходить до висновку про те, під загрозою тяжкості покарання в разі доведеності обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_15 може спробувати ухилитися від суду, вплинути на його хід чи спробувати продовжити свою злочинну діяльність, що виключає можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо нього, при цьому викладені захистом обставини, не знаходить такими, які виключають існування зазначених прокурором ризиків та унеможливлюють неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого. Судом встановлено, що на цей час стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_15 задовільний, рекомендацій лікарів до самоізоляції через коронавірус щодо останнього не існує. Оцінка зібраних у кримінальному провадженні доказів під час вирішення поставленого питання судом не проводиться.

Відповідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо розумності строку тримання під вартою, яка має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи. Перевірка обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_15 , в даному випадку, потребує забезпечення його процесуальної поведінки під час судового провадження саме вказаним заходом.

Судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_15 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з підстав викладених вище, що може перешкодити виконати завдання кримінального провадження, визначене ст.. 2 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити для ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, застосований 26.05.2017 року у кримінальному провадженні № 0004696 - продовжити до 26.03. 2021 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань (№ 27).

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя