Справа № 487/7166/20
Провадження № 1-кс/487/6937/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0001153 від 25.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2020 року слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , відомості щодо якого 25.11.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001153 звернувся із клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ 21083» р/н НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , 1990 року випуску, шляхом позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним автомобілем, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з подальшим його утримання в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104

Підставою звернення слідчого стало те, що вказаний автомобіль має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без його вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на теперішній час на вказаному транспортному засобі, тому необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001153 від 25.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому.

Під час досудового розслідування встановлено, що 24.11.2020 приблизно 15:23 годині, слухач магістратури ОДУВС, лейтенант поліції ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21083» р/н НОМЕР_1 , здійснюючи рух в м. Одесі по вул. Семена Палія, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, поблизу будинку № 74, не надав перевагу у русі, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину вказаної вулиці. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохода ОСОБА_7 , з травмами доставлено до реанімаційного відділення КНП «ООКЛ» Одеської обласної ради, з діагнозом: політравма.

24.11.2020 слідчим Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вилучено та поставлено на майданчик тимчасового утримання автотранспорту № 6 ГУНП в Одеській області, за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, буд. 29-А, автомобіль марки «ВАЗ 21083» р/н НОМЕР_1 .

Так, автомобіль «ВАЗ 21083» р/н НОМЕР_1 , згідно ч. 2 ст. 167 КПК України відносяться до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення, тому 25.11.2020 вказаний автомобіль, визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, автомобіль марки «ВАЗ 21083» р/н НОМЕР_1 є тимчасово вилученим майном, який необхідно оглянути, дослідити під час проведення авто-технічної та транспортно-трасологічної експертиз, проведення слідчих експериментів обставин виникнення та розвитку ДТП за участю свідків даної події.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті автомобіля марки «ВАЗ 21083» р/н НОМЕР_1 , який є речовим доказом та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, що б у ході подальшого розслідування мати можливість його досліджень за місцем зберігання, яким є майданчик тимчасового утримання автотранспорту № 6 ГУНП в Одеській області, за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, буд. 29-А.

Якщо вказаний автомобіль буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні у кримінальному провадженню або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази у провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КПК України автомобіль марки «ВАЗ 21083» р/н НОМЕР_1 підпадає під ознаки іншого володіння особи.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль марки «ВАЗ 21083» р/н НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , 1990 року випуску, належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, слідчим доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного у клопотанні майна.

Крім того, відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За такого, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою існування обставин, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна необхідно застосувати заборону відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «ВАЗ 21083» р/н НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , 1990 року випуску, що належить ОСОБА_6 .

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0001153 від 25.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про арешт майна задовольнити.

Шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 21083» р/н НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , 1990 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1