УХВАЛА

11 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, раніше не судимого, не одруженого, проживає в цивільному шлюбі, працюючого в ТОВ «Будівельна Компанія «Будальянс Груп» водієм, навчається на заочному відділенні МЕГУ, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

До Рівненського міського суду надійшло клопотання старшого слідчого Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 09.11.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України.

10 жовтня 2020 року, у період часу з 15:30 год. до 17:35 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими досудовим слідством особами, перебуваючи поблизу кафе «Kinza», що за адресою: м. Рівне, вул. Макарова, 60, маючи спільний злочинний умисел на вчинення вимагання з погрозою застосування насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час зустрічі із потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , звинуватили останніх у торгівлі наркотичними засобами та у зв`язку із цим пред`явили незаконну вимогу сплати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США кожен, що в загальному еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу Національного банку України становило 565 600 гривень, при цьому висловили погрозу подальшого застосування відносно потерпілих насильства, у разі невиконання вищевказаної вимоги.

Продовжуючи свої злочинні дії, у період часу з 15:30 год. до 17:35 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими досудовим слідством особами, перебуваючи поблизу кафе «Kinza», що за адресою: м. Рівне, вул. Макарова, 60, маючи спільний злочинний умисел направлений на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушивши основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені в Конституції України, а саме на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканість, схопили потерпілого ОСОБА_13 за руки та тулуб, та всупереч його волі помістили до салону автомобіля марки «BMW E60» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та подавляючи його волю, унеможливлюючи його рухи та втечу, утримували потерпілого у салоні вищевказаного автомобіля, умисно позбавивши його можливості самостійно обирати місце свого знаходження та свободи переміщення, після чого, на даному автомобілі, всупереч волі потерпілого повезли його за межі міста Рівне, у напрямку села Дядьковичі, Рівненського району, Рівненської області.

Продовжуючи свої злочинні дії, 10 жовтня 2020 року у період часу з 15:30 год. до 17:35 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи на узбіччі поблизу автомобільної дороги Т1806, що знаходиться на відстані близько 5 км від м. Рівне, у напрямку села Дядьковичі, Рівненського району, Рівненської області, маючи спільний єдиний умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, здійснили напад на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в ході якого застосували до останніх насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилося в нанесенні за допомогою дерев`яної бити численних ударів в обличчя та в різні частини тіла, та здійснення пострілу із предмету ззовні схожого на вогнепальну зброю, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_11 втратив свідомість та йому було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин тьмяно-потиличної справа та лобно-скроневої зліва ділянок голови справа, крововиливу на правому стегні з розповсюдженням на ділянку правого колінного суглобу та праву гомілку, а потерпілому ОСОБА_10 було спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді вогнепального поранення лівого стегна з наявністю стороннього тіла, та легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин потиличної ділянки голови справа, садна на переніссі, на тильних поверхнях 2-го та 3-го пальців лівої кисті, крововиливи на лівому ліктьовому суглобі з розповсюдженням на ліве передпліччя, на задній поверхні грудної клітки справа та на боковій поверхні грудної клітки зліва по передній аксілярній лінії, після чого вищевказані особи незаконно заволоділи належним ОСОБА_11 золотим ланцюжком 585 проби, вагою приблизно 20 грамів вартістю 34 185 гривень.

Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 який діяв за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, потерпілому ОСОБА_10 завдано фізичної шкоди, а потерпілому ОСОБА_11 завдано фізичної та майнової шкоди в розмірі 34 185 гривень.

За даним фактом в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за №0003985 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ч. 2 ст. 187 КК України.

На думку слідчого, існують підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків з метою зміни ним показів, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор вказав, що дії підозрюваних по відношенню до потерпілого були об`єднані єдиним умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, потерпілий впізнав згідно протоколу впізнання підозрюваного ОСОБА_5 як такого, що входив у групу осіб, які заштовхнули його в автомобіль та в подальшому завдавали тілесні ушкодження.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив у задоволенні клопотання відмовити, застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 вказав, що підозра у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України, прокурором не доведена, ризики доказами не підтверджені.

Прокурором не підтверджено розмежування дій підозрюваних по відношенню до потерпілих і доказів, що саме ОСОБА_5 вчинив протиправні дії суду не надано.

Щодо ризиків, про які заявляє прокурор, слідством не враховано, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, перебуває в цивільному шлюбі, має офіційне місце роботи та є студентом заочного відділення МЕГУ, тобто міцні соціальні зв`язки.

Додатково вказав, що відносно інших підозрюваних обрані запобіжні заходи у виді домашнього арешту.

Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що буде достатнім для запобігання вказаним слідчим ризикам.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Слідчим відділом Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 10.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003985 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_8 вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних в межах досудового розслідування доказами.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Під час розгляду клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що на даний час ризики, які б давали підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу відсутні.

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 має місце реєстрації за адресою своїх батьків, постійне місце проживання із цивільною дружиною, офіційно працює, не судимий, є студент заочного відділення університету, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Також суд приймає до уваги те, що подія злочину, мала місце 10 жовтня 2020 року.

Підозрюваний не ухилявся від слідства та суду, останній без примусу після того, як за адресою проживання його батьків був проведений обшук та повідомлено його матір про підозру сину, самостійно звернувся із адвокатом ОСОБА_6 до Рівненського відділу події з проханням надати інформацію по вказаному кримінальному провадженню.

Не заперечував щодо проведення з ним слідчих (процесуальних) дій та самостійно прибув в дане судове засідання.

Окрім того суд враховує те, що до одного з учасників був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, даний запобіжний захід не змінювався на більш суворий.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Заслухавши доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд відмічає, що інкриміновані ОСОБА_5 злочини було вчинено 10 жовтня 2020 року, тобто з даної події і до часу застосування запобіжного заходу пройшло близько одного місяця.

В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано не було, 09 листопада 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні цих злочинів і вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За цей час підозрюваний не вчинив жодних дій, направлених на переховування від органів досудового розслідування чи суду, впливу на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні, впливу ОСОБА_5 якимсь чином на хід слідства, суду не надано, тому слідчий суддя дійшов висновку, що ризики визначені ст. 177 КПК України не є такими, що об`єктивно існують.

Окрім того, одним з обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України є утримання від спілкування з свідками та потерпілими, і в разі порушення вказаного обов`язку надасть підставу органу досудового розслідування звернутись в суд із клопотанням для зміни запобіжного заходу.

Одже виключних обставин для тримання підозрюваного під вартою в матеріалах провадження немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_5 злочинів та їх тяжкість, вагомість доказів вчинення ним цих злочинів, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації та проживання, офіційне місце роботи, де характеризується позитивно, та місце навчання.

Слідчий суддя вважає з можливе вирішити питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язкі, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками, потерпілими, підозрюваними у даному кримінальному провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали та термін дії обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування до 10 грудня 2020 року.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на слідчого Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 09 год. 30 хв. 12 листопада 2020 року.

Слідчий суддя

Рівненського міського суду ОСОБА_1