Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1660/21
Провадження № 1-кс/758/1233/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року Подільський районний суд міста Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3

третьої особи, яка володіє майном ОСОБА_4 ,

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000107 від 23.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ УП в метрополітені ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 про арешт майна, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: фінансово-господарська документація ТОВ «РЕИ БРОВАРИ» (), яка була підставою для отримання ліцензії.

Клопотання обґрунтовано тим, що закладами охорони здоров`я та суб`єктами господарювання в ході провадження діяльності зі знешкодження, утилізації та транспортування лікарських засобів та виробів медичного призначення, небезпечних медичних та біологічних відходів . здійснюється порушення вимог чинного законодавства.

Так, у ході досудового розслідування отримано інформацію щодо протиправної діяльності компанії-утилізатора небезпечних відходів (зокрема, медичних відходів категорії «В») ТОВ «РЕИ БРОВАРИ» ().

За наявними даними, службові особи ТОВ «РЕИ БРОВАРИ», не маючи належного обладнання та достатньої кількості спецтехніки і ліцензії на перевезення небезпечних відходів, провадять господарську діяльність з порушенням вимог чинного законодавства.

Водночас, встановлено, що за адресою зазначеною в реєстрі ліцензіатів на поводження з небезпечними відходами відсутні будь-які ознаки провадження господарської діяльності.

Крім того, отримано інформацію, що ТОВ «РЕИ БРОВАРИ» в адресі місця провадження господарської діяльності, зазначеній в офіційному реєстрі ліцензіатів на поводження з небезпечними відходами (07400, м. Бровари, бульвар Незалежності, б. 26-а) не здійснює утилізацію, знешкодження небезпечних відходів, які зобов`язалось знищувати відповідно до укладених договорів із закладами охорони здоров`я.

08.02.2021 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_6 , на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду, міста Києва ОСОБА_8 , був проведений огляд за адресою: АДРЕСА_1 , та під час огляду було виявлено та вилучено фінансово-господарську документацію ТОВ «РЕИ БРОВАРИ», яка була підставою для отримання ліцензії.

09.02.2021 року слідчим УП в метрополітені ГУНП в м. Києві вказані документи визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Так на думку органу досудового розслідування з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі, відчуження, є всі підстави для звернення із клопотанням про накладення арешту на вилучено майно під час проведеного обшуку.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з підстав, які у ньому зазначені.

Третя особа заперечувала проти клопотання слідчого у зв`язку з його необґрунтованістю.

Вивчивши клопотання та документи додані до клопотання суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що вилучені предмети перебувають у володінні ТОВ «РЕИ БРОВАРИ», в особі його директора ОСОБА_4 .

Підприємство провадить господарську діяльність щодо утилізації небезпечних відходів.

08.02.2021 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 01.02.2021 року був проведений огляд за адресою: АДРЕСА_1 , та під час огляду було виявлено та вилучено фінансово-господарську документацію ТОВ «РЕИ БРОВАРИ», яка була підставою для отримання ліцензії.

Станом на час розгляду клопотання про арешт майна в суді, до суду не надано відомостей стосовно особи до якої висунуто підозру.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 статті 173 КПК України).

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є передчасним.

Зважаючи на те, що до клопотання слідчого надана недостатня кількість доказів необхідності накладення арешту, суд не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства, власника майна та інших осіб від не вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000107 від 23.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 364 КК України залишити без задоволення.

Зобов`язати слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0000107 від 23.04.2020 року повернути особі, яка володіє майном тимчасово вилучене майно а саме: фінансово-господарську документацію ТОВ «РЕЙ БРОВАРИ» (), яка була вилучена під час огляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1