Справа № 451/218/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000002 від 05.01.2018 відносно ОСОБА_4 яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 384, ч.2 ст. 383 КК України, клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 384, ч. 2 ст. 383 КК України, на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, 02.06.2013 ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області, діючи умисно, з метою завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, достовірно знаючи, що факт злочину не мав місця та розуміючи, що чинить, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою притягнення осіб до кримінальної відповідальності, здійснила завідомо неправдиве повідомлення в Радехівський РВ ГУ МВС України у Львівській області про те, що 02.06.2013,приблизно о 03.00 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в групі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,знаходячись на території господарства ОСОБА_8 , що в АДРЕСА_1 , згвалтували її з застосуванням фізичного насильства. Однак ОСОБА_4 19.12.2017 подала заяву до Червоноградського міського суду Львівської області та 03.01.2018 будучи допитана як потерпіла в судовому засіданні в приміщенні Червоноградського міського суду Львівської області подала показання ,заперечивши факт згвалтування її ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,що стало підставою для ухвалення судом виправдувального вироку та визнання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 невинуватими, яке вступило в законну силу.

Таким чином ОСОБА_4 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 383 КК України, тобто у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення злочину, поєднане з обвинуваченням особи в особливо тяжкому злочині.

Крім цього, ОСОБА_4 02.06.2013 та 04.06.2013 знаходячись в приміщенні Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області,що за адресою м.Радехів вул. Львівська, 9, 29.07.2013 та 18.02.2014 знаходячись в приміщенні Радехівського районного суду та 07.04.2016 та 29.03.2017 в приміщення Червоноградського міського суду Львівської області, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України маючи умисел на порушення нормальної діяльностіорганів досудового розслідування щодо виявлення та дослідження фактів та обставин,які мають значення для об`єктивного,повного та всебічного розслідування кримінального провадження № 000588 внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01. 11.2013 за фактом зґвалтування, вчинене групою осіб, будучи допитана як потерпіла, подала завідомо неправдиві показання, що 02.06.2013 року приблизно о 03.год., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в групі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходячись на території господарства ОСОБА_8 , що в АДРЕСА_1 , із застосуванням фізичного насильства, схопивши її руки та поклавши на покриття собачої буди її згвалтували. Однак, ОСОБА_4 19.12.2017 подала заяву до Червоноградського міського суду Львівської області та 03.01.2018 будучи допитана як потерпіла в судовому засіданні в приміщенні Червоноградського міського суду Львівської області подала показання, заперечивши факт зґвалтування її ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що стало підставою для ухвалення судом виправдувального вироку та визнання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 невинуватими, яке вступило в законну силу.

Таким чином ОСОБА_4 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, тобто у завідомо неправдивих показаннях потерпілої, поєднані з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині,

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0000002 від 05.01.2018 відносно неї за 2 ст. 384, ч.2 ст. 383 КК України. На підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 , після роз`яснення їй судом наслідків звільнення від кримінальної відповідальності, просить задовольнити подане нею клопотання та звільнити її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 384, ч.2 ст. 383 КК України та закрити кримінальне провадження № 0000002 від 05.01.2018.

Прокурор ОСОБА_11 в підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття провадження у справі.

Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати кримінальне провадження без його участі. Претензій до обвинуваченої не має.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 384, ч.2 ст. 383 КК України, на підставі ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження, слід задоволити частково, з наступних підстав.

Відповідно дост. 44 КК України/чинного на момент вчинення злочину/ особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.49 КК України /чинного на момент вчинення злочину/особа звільняєтьсявід кримінальноївідповідальності,якщо зднявчиненнянеюзлочинуідоднянабраннявирокомзаконноїсилиминулитакі строки: двароки -у разівчиненнязлочинуневеликоїтяжкості,заякийпередбаченепокаранняменшсуворе,ніжобмеженняволі; трироки -у разівчиненнязлочинуневеликоїтяжкості,заякийпередбаченепокаранняувидіобмеженняабопозбавлення волі; п`ятьроків -у разівчиненнязлочинусередньої тяжкості; десятьроків -у разівчиненнятяжкогозлочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч.2ст.49 КК України /чинного на момент вчинення злочину/ перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК України)

В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК /чинного на момент вчинення злочину/ умов і підстав.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

Відповідно дост.12КК України /чинного на момент вчинення злочину/, кримінальне правопорушення, передбачені ч.2ст.383 КК Українивідноситься до нетяжких злочинів.

Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ч. 4 ст.286, ч. 3 ст.288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених уст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст.74, ст.49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності заст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства /чинного на момент вчинення злочину/, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбаченихст.49 КК України/чинного на момент вчинення злочину/, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що події за участю ОСОБА_12 , зокрема щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 383 КК України мали місце 02.06 2013 та 04.06.2013 року.

Таким чином з моменту вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності спливли, зокрема у червні 2018 року.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченій ОСОБА_4 , яка обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 383 КК України,заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак ОСОБА_13 не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав, зокрема нею подано відповідне клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбаченихпунктами 4-8, 10 частини першої абочастиною другою статті 284цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З`ясувавши позицію ОСОБА_12 та впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання ОСОБА_12 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 383 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 383 КК України, суд враховує, що сама обвинувачена просить закрити кримінальне провадження з цих підстав.

Що стосується закриття провадження та звільнення ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 384 КК України, то на думку суду таке до задоволення не підлягає, оскільки як вбачається із обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, тобто у завідомо неправдивих показаннях потерпілої, поєднані з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині, зокрема 02.06.2013 та 04.06.2013 знаходячись в приміщенні Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області, що за адресою м. Радехів вул. Львівська,9,29.07.2013 та 18.02.2014 знаходячись в приміщенні Радехівського районного суду та 07.04.2016 та 29.03.2017 в приміщення Червоноградського міського суду Львівської області, а отже на момент розгляду клопотання підстави для закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності передбаченого ст. 49 КК України у суду не має, а відтак у цій частині заявленого клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.49 КК України, п. 1 ч. 2 ст.284, ст. ст. 286, 314, 370, 372, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_15 про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 384, ч.2 ст. 383 КК України, на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження та клопотання задоволити частково.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 383 КК України на підставіст. 49 КК України,у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000002 від 05.01.2018 відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 383 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1