Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/113/21
номер провадження 1-кс/695/49/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, погоджене прокурором Золотоніської місцевої прокуратури відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша, Черкаської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не маючого, раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_7 звернувся до суду з погодженим прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване наступним.

ОСОБА_5 , органом досудового розслідування підозрюється в тому, що він 20.01.2021 близько 18 години 20 хвилини, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS TF69Y», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись на території Золотоніського району Черкаської області по автодорозі Золотоноша-Мелесівка, зі сторони с. Мелесівка в напрямку м. Золотоноша, в порушення вимог п.п. а) п. 2.9, п.п. б) п. 2.3, п.10.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, перед перестроюванням та зміною напрямку руху свого автомобіля не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яку міг об`єктивно виявити, маючи технічну можливість уникнути наїзду, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на останню.
Після чого, ОСОБА_5 , усвідомлюючи безпорадний стан потерпілої ОСОБА_8 , внаслідок завданих їй в ході наїзду автомобілем «DAEWOO LANOS TF69Y», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » тілесних ушкоджень, завідомо знаючи та усвідомлюючи, що потерпіла позбавлена можливості самостійно вжити заходів для самозбереження, маючи змогу надати їй допомогу, залишивши її в небезпечному для життя стані, в порушення вимог п. 2.10 а), г) та д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, не вжив заходів для надання медичної допомоги потерпілій, чи виклику бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, не повідомив про дану дорожньо-транспортну пригоду орган, чи уповноважений підрозділ Національно поліції, та з місця події зник.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 згідно з довідкою приймального відділення Золотоніської районної багатопрофільної лікарні отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, тяжкий травматичний шок II-III ступенів, гемологічний шок II ступеню, ЗЧМТ, відкритий перелом правої плечової кістки в середній третині, багатоуламковий відкритий перелом виростків лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, перелом кісток носа, верхньої та нижньої щелепи, що відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «DAEWOO LANOS TF69Y», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ОСОБА_5 , а саме: вимог п.п. а) п. 2.9, п.п. б) п. 2.3, п.10.1, п. 12.3, п. 2.10 а), г) та д)Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків - у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

По даному факту розпочато досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 20.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.
20 січня 2021 року о 22 год. 20 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21 січня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

У ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , яка стверджується:

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 20.01.2021 року;
-Протоколом огляду місця події від 20.01.2021 року та додатками до нього;
-Протоколом обшуку автомобіля від 20.01.2021 року;
-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.01.2021 року;
-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 21.01.2021 року;
-Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 21.01.2021 року.
У ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами:
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, а тому останній під острахом кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування, що також підтверджується поведінкою підозрюваного після дорожньо-транспортної пригоди, який зник з місця події та був затриманий працівниками поліції в ході проведення оперативно-розшукових заходів через 3 години після самої події;

підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу чи свідків, коло яких іще встановлюється.

За таких обставин слідчий за згодою з прокурором направив до суду дане клопотання.

У судовому засіданні слідчий та прокурор наполягали на обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та вказував, що підозрюваний не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а вживав алкоголь лише після події, щоб зняти стрес, а тому дії ОСОБА_5 кваліфіковані не вірно.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав доводи захисника та вказував, що належним чином буде виконувати обмеження встановлені домашнім арештом.

Перевіривши наданні матеріали клопотання в режимі таємниці слідства, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч 5 ст.176 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У ході судового розгляду встановлено ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами.
Під час розгляду клопотання з`ясовано, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, що стверджується доданими до клопотання матеріалами.
Окрім того прокурором та слідчим доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:
переховування з метою уникнення від кримінальної відповідальності,
тиску на свідків (коло яких встановлюється слідством) та на потерпілу.
Обґрунтованість вказаних ризиків стверджується і поведінкою ОСОБА_5 , який після вчинення кримінального правопорушенням зник з місця події, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, не повідомивши про дорожньо-транспортну пригоду працівників поліції та швидкої медичної допомоги та був затриманий працівниками поліції в ході проведення оперативно-розшукових заходів через 3 години після вчиненого кримінального правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності даних обставин, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Беручи до уваги обставини, за якими пред`явлено підозру, слідчий суддя вважає доведеними заявлені слідчим ризики, оскільки підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства та від суду, бо тяжкість діяння в якому він підозрюється та суворість передбаченого покарання вказують на високий ризик втечі підозрюваного з метою уникнення покарання. При цьому суд керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме тим, що оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).
Слідчий суддя констатує, що підозрюваний хоча раніше не судимий та має постійне місцем проживання, однак офіційно ніде не працює та не навчається, а у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, які б стримували його від втечі з метою уникнення правосуддя.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що більш м`яким запобіжним заходом неможливо забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому задовольняє вищезазначене клопотання.

Доводи захисника щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не знайшли свого підтвердження при розгляді клопотання, оскільки належних доказів які б спростовували ризики, які зазначені слідчим та прокурором, стороною захисту надано не було.

У відповідності до вимог ст. 183 КПК України слідчий суддя визначає підозрюваному розмір застави в сумі, що становить 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90800,00 гривень та вважає, що така сума застави буде достатньою для забезпечення його належної поведінки.

Суд також вважає за необхідне, в разі внесення підозрюваним застави, покласти на останнього наступні обов`язки:

1) прибувати до кабінету слідчого, прокурора, суду, за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) постійно носити засіб електронного контролю.

На підставі ст.,ст. 176, 177, 178, 183, 192-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 20.01.2021 року.
Строк дії ухвали - по 20 березня 2021 року включно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити ОСОБА_5 розмір застави: 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90800,00 гривень.
У разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 застави, покласти на нього наступні обов`язки:
1) прибувати до кабінету слідчого, прокурора, суду, за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) постійно носити засіб електронного контролю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя Золотоніського
міськрайонного суду ОСОБА_1