Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 23 жовтня 2020 року, якою застосовано до підозрюваного

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

не працюючого, раніше судимого,

зареєстрованого за адресою

АДРЕСА_1

запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20.12.2020 року та визначено розмір застави, який складає 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 76 895 грн, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що підозра вручена ОСОБА_9 є необґрунтованою, оскільки ґрунтується на припущеннях та не підтверджується жодними допустимими доказами. Вказує, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Вважає, що при визначенні ОСОБА_9 застави слідчий суддя не врахував розмір завданої майнової шкоди та майновий стан підозрюваного, а тому визначив йому непомірну заставу. Посилається на те, що приймаючи рішення, слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного інших (альтернативних) запобіжних заходів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем проживання. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Вказує на необґрунтованість оголошеної ОСОБА_9 підозри. Зазначає, що приймаючи рішення слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_9 має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання. Посилається на недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Звертає увагу на визначений слідчим суддею розмір застави, який є непомірним для підозрюваного. Крім того, посилається на те, що суд безпідставно не вжив заходів, передбачених ст. 206 КПК України, щодо факту жорстокого поводження із затриманим ОСОБА_9 .

В ухвалі слідчого судді зазначено, слідчий СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернулася до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, в обґрунтування якого зазначила, що в провадженні СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0003772 від 21 жовтня 2020 року, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.10.2020 року ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, приблизно о 13 год. 20 хв. незаконно проникли до квартири АДРЕСА_2 та викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_12 , чим спричинили їй матеріальну шкоду на загальну суму 23020 гривень 16 копійок.

Крім того, 21.10.2020 року ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, приблизно о 14 год. 45 хв. незаконно проникли до квартири АДРЕСА_3 та викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_13 , чим заподіяли останній матеріальну шкоду на загальну суму 11952 грн. 62 коп. Надалі, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , утримуючи викрадене майно при собі, намагалися залишити приміщення вказаної квартири, проте були помічені потерпілою ОСОБА_13 , яка в цей час повернулася додому. ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що викриті потерпілою, продовжили реалізацію свого злочинного умислу, відштовхнули потерпілу і, утримуючи майно при собі, з місця вчинення злочину зникли.

21 жовтня 2020 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 22.10.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання, слідча послалася на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими та за вчинення яких, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8-ми років, а також на те, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість злочинів, обставини кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в підтримання апеляційних скарг, думку прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003772 від 21 жовтня 2020 року, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України.

21 жовтня 2020 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 22.10.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 тяжких злочинів за які передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними доказами, зокрема: даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_12 ; даними протоколу огляду місця події від 21.10.2020 року; показами потерпілої ОСОБА_12 від 21.10.2020 року; даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_13 ; даними протоколу огляду місця події від 21.10.2020 року; показами потерпілої ОСОБА_13 21.10.2020 року; показами свідка ОСОБА_14 ; даними протоколу огляду місця події за адресою м. Житомир, вул. Князів Острозьких, 98; даними протоколу пред`явлення для впізнання ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_13 , копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Підстав для визнання вказаних доказів недопустимими, як про це йдеться в апеляційних скаргах, на даний час немає, оскільки на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказами на предмет їх належності, допустимості і достатності, а лише оцінює наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може бути причетний до вчинення того чи іншого кримінального правопорушення.

Крім того, в засіданні апеляційного суду прокурор пояснив, що на даний час в результаті проведення слідчих дій, потерпілі впізнали свої речі серед вилучених у підозрюваних.

Наведеним спростовуються доводи апелянтів про необґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України.

Також, судом враховано особу підозрюваного ОСОБА_9 , який раніше судимий, його вік, соціальні зв`язки, те, що він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення зумовлений тим, що підозрюваний неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, проте, на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти кримінальні правопорушення.

Ризик знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ґрунтується на тому, що речі, які були викрадені, а також всі знаряддя кримінального правопорушення не встановлені.

Також, слідчий суддя вважав не безпідставними доводи слідчого про те, що підозрюваний може здійснювати незаконний влив на свідків та потерпілих, з огляду на те, що не дивлячись на неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, він на шлях виправлення не став.

Тому, є необґрунтованими посилання в апеляційних скаргах на те, що слідчим суддею не було проведено аналіз наявності всіх ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Таким чином, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_9 підозрюються у вчиненні тяжких злочинів - заволодіння чужим майном з проникненням до житла, наявність вагомих доказів, які підтверджують його причетність до їх вчинення, наявність ризиків, а також взяв до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме, те, що підозрюваний не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, за віком не є особою похилого віку та, на підставі викладеного, доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку щодо обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Доводи апелянтів про те, що до ОСОБА_9 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено безумовних доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту і в апеляційних скаргах.

Вказання апелянтів на те, що підозрюваний ОСОБА_9 має стійкі соціальні зв`язки, та постійне місце проживання не свідчить про відсутність встановлених ризиків.

Зазначення апелянтами про те, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного інших (альтернативних) запобіжних заходів колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий суддя дійшов висновку, що встановленим вище ризикам, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, запобігти не можуть.

Крім того, слідчим суддею визначено розмір застави, при внесенні якої останній буде звільнений з-під варти.

Щодо розміру застави, визначеної слідчим суддею, слід зазначити, що відповідно до ст. 183 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням як обставин кримінального правопорушення так і ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею визначений розмір застави в межах, передбачених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, який на думку слідчого судді буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків.

Зазначення апелянтами, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного не може слугувати підставою скасування ухвали слідчого судді, оскільки внесення зазначеного розміру застави є не обов`язком, а правом підозрюваного. Крім того, апелянтами не надано будь яких підтверджуючих даних щодо відсутності у підозрюваного ОСОБА_9 можливості внесення визначеного слідчим суддею розміру застави, розмір якої встановлено в межах передбачених законом.

Інші доводи апеляційних скарг також не спростовують правильність висновків слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Вказання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 про те, що суд безпідставно не вжив заходів, передбачених ст. 206 КПК України, щодо факту жорстокого поводження із затриманим ОСОБА_9 не спростовує висновків слідчого судді.

Крім того, в засіданні апеляційного суду прокурор надав копію довідки медичного закладу щодо огляду ОСОБА_9 23.10.2020 року та копію витягу з ЄРДР з якого вбачається, що 26.10.2020 року до ЄРДР внесені відомості за ч.2 ст. 365 КК України щодо заподіяння 21.10.2020 року близько 18 год. працівниками поліції, під час затримання ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , останнім тілесних ушкоджень.
Враховуючи, що на теперешній час провадиться досудове розслідування щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 під час його затримання, підстав для застосування заходів, передбачених ст.206 КПК України не має.
Таким чином, доводи апеляційних скарг не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, в частині застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею невірно визначено строк дії оскаржуваної ухвали, а саме до 20.12.2020 року включно.
Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_9 було затримано в порядку ст.208 КПК України о 18 год. 30 хв. 21.10.2020 року (а.п. 27-28).

Таким чином, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 не може бути встановлений більш ніж до 19.12.2020 року (включно).
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що слідчим суддею при встановленні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , не були враховані вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та безпідставно встановлено строк тримання під вартою щодо останнього до 20.12.2020 року.
На підставі викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині терміну дії ухвали по застосуванню до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з постановленням в цій частині нової ухвали, якою строк дії запобіжного заходу, обраного підозрюваному ОСОБА_9 у виді тримання під вартою слід визначити до 19 грудня 2020 року включно.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 23 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.12.2020 року включно - скасувати в частині строку дії ухвали.
Постановити нову ухвалу в цій частині, якою встановити строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 19.12.2020 року (включно).
В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: