КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 27 липня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року, відносно,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, працюючого на посаді прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконані судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконання судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Військової прокуратури Південного регіону України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у тому ж місті, на АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч ч. 3 ст. 368 КК України,

за участі: прокурора підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу ( відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 вересня 2020 року включно, з одночасним визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 659 100грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, черезневідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначає про порушення правила територіальної підсудності при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки слідче управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, як орган досудового розслідування, перебуває в межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва та поширює свою діяльність на місто Київ, Київську, Черкаську та Чернігівську області (п. 7 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»).
Звернення слідчого/прокурора з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Голосіївського районного суду міста Києва, територіальна юрисдикція якого не поширюється на орган досудового розслідування за його зареєстрованим місцезнаходженням як юридичної особи, суперечить статям 132 та 199 КПК України.
Окрім того, апелянт звертаю увагу суду на те, що в короткому тексті оскаржувана ухвала не визначено дати та часу складення та проголошення повного тексту судового рішення, що є порушенням права на захист, оскільки позбавляє сторону захисту процесуальної можливості знати на підставі чого заарештовано підозрюваного та мати ефективну можливість скористатися конституційним правом апеляційного оскарження судового рішення.
На думку захисника, підозрюваний не може утримуватися під вартою на підставі ухвали слідчого судді, що не містить мотивувальної частини.
Окрім того, строк дії ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевищує строк досудового розслідування, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Як зазначає апелянт, 26 червня 2020 року о 00:36 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру, однак його не затримано. Строк досудового розслідування становить 2 місяці, а отже спливає 26 серпня 2020. Однак, в ухвалі слідчим суддею визначено строк її дії - до 01 вересня 2020 року.
Також, в апеляційній скарзі зазначається про те, що підозра, пред`явлена ОСОБА_6 є необґрунтованою, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.
Слідчим суддею не надано належної оцінки доказам на підтвердження обставин, передбачених ст. 178 КПК України та можливості застосування ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
Окрім того, на дуку захисника, розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі, що перевищує максимальний, не відповідає критеріям необхідності та пропорційності.
Попередньо суддею-доповідачем задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 про здійснення відеоконференцзв`язку з Київським районним судом м. Одеси. Захисник ОСОБА_5 повідомив, що він прибув до суду, однак не може вийти на відеоконферензв?язок, через відсутність вільних залів у суді. Підозрюваний ОСОБА_6 вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги без участі захисника, про що зазначив письмово в заяві.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора про залишення без змін ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20 травня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001036, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

26 червня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у проханні надати та одержанні неправомірної вигоди у значному розмірі службовою особою, яка займає відповідальне становище, для себе та третіх осіб, за вчинення та не вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду та третьої особи будь-яких дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

30 червня 2020 року слідчий Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з одночасним визначенням застави в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року вказане клопотання задоволено частково, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 вересня 2020 року включно, з одночасним визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 659 100грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому, заслухано думку сторони обвинувачення та сторони захисту, допитано підозрюваного, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (п. 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», заява № 37466/04).
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, колегією суддів вважає, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами, які підтверджують, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 перебуваючи на волі, знищити чи спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, які теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту (п. 28 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України», заява № 37789/05).

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Доводи захисника підозрюваного про те, що оскаржувана ухвала є незаконно та необґрунтованою, колегія судді вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Твердження апелянта про те, підозра пред`явлена ОСОБА_6 є необґрунтованою, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Що стосується доводів захисника з приводу відсутності ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених ст. 177 КПК України, то вони є необґрунтованими, оскільки, наявність існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , його тяжкість та покарання що йому загрожує.
Посилання апелянта на порушення територіальної підсудності при розгляду клопотання про відсторонення від посади, є безпідставним, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме наказом Директора Територіального управління ДБР у місті Києві ОСОБА_9 від 15 травня 2019 року (а.с. 111).

Доводи апеляційної скарги про те, що в короткому тексті оскаржувана ухвала не визначено дати та часу складення та проголошення повного тексту судового рішення, хоч і заслуговують на увагу, однак не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду постановити законне і обґрунтоване рішення.
Окрім того, всупереч доводам захисника, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин справи, визначив заставу у розмірі 659 100 грн., що належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави, з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. З таким твердженням слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, слідчий суддя, застосовуючи до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, порушив вимоги ст. 197 КПК України, від моменту повідомлення про підозру, тобто від 26 червня 2020 року визначив строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 вересня 2020 року, тобто за межами строку досудового розслідування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що таке порушення тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та необхідність постановлення судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою клопотання слідчого належить задовольнити частково, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,в межах строку досудового розслідування, до 25 серпня 2020 року, з визначенням застави в порядку, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 вересня 2020 року включно, з одночасним визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 659 100,00 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 659 100,00 грн.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого та/або прокурора, суду, із встановленою періодичністю
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утриматись від спілкування з свідками, іншими підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні
- здати до повноважного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та покладення згаданих обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити до 25 серпня 2020 року.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3752/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_10
Категорія ст.181 КПК Доповідач ОСОБА_1