Справа № 525/115/21
Провадження № 1-кс/525/11/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2021 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

cлідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури

ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка клопотання прокурора Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0000022 від 03.02.2021 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що сектором дізнання Відділення поліції №3 Миргородського районного відділення поліції ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000022 від 03.02.2021 за ознаками кримінального проступку, передбаченогоч.1 ст. 185 КК України.

03.02.2021 о 15:48 год. до ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від працівника УКР ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про те, що щойно ним було зупинено вантажний автомобіль марки «САЗ» модель «3507» днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив стовбури дерев сосни в кількості 66 штук без відповідних документів.

03.02.2021 відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0000022 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України.

03.02.2021 проведено огляд вантажного автомобіля марки «САЗ» , модель «3507» днз НОМЕР_1 , в кузові якого знаходилися стовбури дерев сосни в кількості 66 штук, які перевозилися без відповідних документів, де в ході огляду виявлено та вилучено вантажний автомобіль марки «САЗ» модель «3507» днз НОМЕР_1 , стовбури дерев сосни в кількості 66 штук, які поміщені на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Шевченка, 103, сел. Велика Багачка.

У ході досудового розслідування ОСОБА_4 , пояснив, що у кінці 2020 та на початку 2021 років його дружина ОСОБА_7 придбавала дерево породи сосна у Великобагачанському лісництві, для будівництва. 03.02.2021 близько 11 години він разом із сином ОСОБА_6 вирішили відвести дерево на пилораму в с. Матяшівка ФОП «Ажажа», загрузили на автомобіль марки "САЗ" 3507 днз НОМЕР_1 дерево породи сосна в кількості 66 штук та поїхали до с. Матяшівка. Приїхавши на пилораму, дізналися, що вона зламалася і поїхали назад, де по дорозі в с. Устивиця Великобагачанського району були зупинені працівниками УКР, які перевіривши документи викликали СОГ.

Тимчасово вилучене майно, зокрема автомобіль марки «САЗ» модель «3507» днз НОМЕР_1 , стовбури дерев сосни в кількості 66 штук, які поміщені на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Шевченка, 103, сел. Велика Багачка, постановою від 03.02.2021 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на речові докази, які виявлено на місці події: автомобіль марки «САЗ» модель «3507» днз НОМЕР_1 , стовбури дерев сосни в кількості 66 штук, які поміщені на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Шевченка, 103, сел. Велика Багачка, оскільки вони є предметом вчинення кримінального правопорушення та знаряддям його вчинення.

Арешт майна є необхідним для забезпечення зберігання його закінчення проведення відповідних слідчих дій, у тому числі проведення експертиз.

Як зазначено в поданні, речові докази, які виявлено на місці події мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні. Арешт вказаного майна є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

Посилаючись на те, що вилучені речі та автомобіль можуть бути речовими доказами у справі, прокурор просить накласти арешт з метою збереження речових доказів; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, прокурор звернувся із вказаним клопотанням до слідчого судді про арешт вищевказаного вилученого в ході обшуку майна (речей) та автомобіля (а.с.1-2; 49-50).

Прокурор Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав повністю, пояснив, що на даний час автомобіль марки «САЗ» модель «3507» днз НОМЕР_1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вважав, що повернення автомобіля власнику є недоречним, оскільки він є знаряддям вчиненого правопорушення. На запитання слідчого судді повідомив, що слідчі дії з автомобілем проводити не планується, метою накладення арешту на майно є заборона користуватися транспортним засобом, оскільки особа, яка причетна до даного кримінального правопорушення може продовжити злочинну діяльність. Щодо стовбурів дерев сосни в кількості 66 штук прокурор пояснив, що вони є предметом кримінального правопорушення, оскільки на вказане майно відсутні документи, є речовими доказами по справі, а тому з метою їх збереження необхідно накласти на них арешт.

Власник майна транспортного засобу автомобіля марки «САЗ» модель «3507» днз НОМЕР_1 ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що автомобіль «САЗ» є його власністю, він його постійно використовує для власних потреб, з метою перевезення дерева, дров, його дружина є фізичною особою підприємцем, у своїй діяльності також постійно використовує зазначений транспортний засіб. Злочинів він не вчиняв, дійсно 03.02.2021 він разом зі своїм сином, вирішили відвезти раніше придбані у ДП «Миргородське лісове господарство» лісоматеріали круглі хвойних порід (сосна) на пилораму, з метою розпиляти на дошки. Приїхавши на пилораму до ФОП « ОСОБА_8 » дізналися, що пилорама не працює та поїхали додому. У с. Устивиця їхній транспортний засіб було зупинено працівниками УКР та в ході перевірки викликано СОГ, проведено огляд та вилучено автомобіль та дерево. Просив повернути належний йому транспортний засіб та дерево, що належить його дружині.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , детально дослідивши матеріали внесеного клопотання про арешт майна, приходить до висновку про можливість часткового задоволення відповідного клопотання про арешт майна, виходячи з наступного.

Із матеріалів дізнання вбачається, що 03.02.2021 о 15 год. 48 хв. до ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від ст. о/у УРК ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про те, що 03.02.2021 о 15 год. 46 хв. ним був зупинений транспортний засіб днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який перевозив стовбури дерева сосни загальним об`ємом близько 5 кубів, без відповідних документів.

Відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, дізнавачем підрозділу дізнання Відділення поліції №3 Миргородського районного відділу поліції номер кримінального провадження 0000022 від 03.02.2021 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 185 КК України. (а.с.32).

03.02.2021 було проведено огляд, у ході якого було виявлено та вилучено вантажний автомобіль марки «САЗ» модель «3507» днз НОМЕР_1 , стовбури дерев сосни в кількості 66 штук, які поміщені на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ВП 3№ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Шевченка, 103, сел. Велика Багачка, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ТТП серії НОМЕР_3 , що долучені до матеріалів кримінального провадження (а.с.35-38).

Постановою ст. дізнавача сектору дізнання ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області вилучене майно визнано речовими доказами по справі (а.с. 39).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «САЗ» модель «3507» днз НОМЕР_1 значиться ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 . (а.с.40).

З копії товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ПЛА №284288 від 28.01.2021 встановлено, маршрут перевезення деревини: круглі лісоматеріали, сосна, довжиною 4,5м в кількості 24 штуки з Великобагачанського лісництва до селища Велика Багачка, вантажоодержувач ФОП ОСОБА_7 .

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч.1 ст.131 КПК України).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як вбачається із матеріалів клопотання про накладення арешту та підтверджується поясненнями прокурора в судовому засіданні, органом досудового слідства підозра у вчиненні кримінального правопорушення по кримінальному провадженню №0000022 жодній особі не вручалася. За таких обставин, накладення арешту на майно з підстав забезпечення конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) задоволенню не підлягає, клопотання в цій частині є заявленим передчасно.

Правовою підставою для накладення арешту на майно у межах поданого клопотання може бути лише забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку, відповідно до положень Закону слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Положеннями статті 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.

У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Тому, з огляду на положення ч. 2 ст.167 та ч.1 і 2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням викладених положень КПК України, а також сукупності досліджених матеріалів клопотання вбачається, що в даному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України є всі підстави вважати, що виявлені та вилучені на місці події: дерево сосни у кількості 66 штук, відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, є речовими доказами по конкретному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя вважає за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вищезазначене майно, в т.ч. і з метою їх належного збереження.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, якій не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Прокурором у клопотанні та у судовому засіданні не обґрунтовано та не доведено, необхідність накладення арешту на автомобіль марки «САЗ» модель «3507» днз НОМЕР_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тобто неможливість проведення слідчий дій у випадку повернення транспортного засобу власнику. При цьому у судовому засіданні прокурором не зазначено, що слідчі дії з транспортних засобом проводити не планується, а метою накладення арешту на транспортний засіб є попередження вчинення нових правопорушень, що є необґрунтованим припущенням, а не встановленим фактом. Прокурором жодним чином не доведено необхідності накладення арешту на транспортний засіб, а посилання на необхідність збереження речових доказів є формальним та необґрунтованим.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського суду з прав людини від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського суду з прав людини від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в межах розгляду клопотання, жодними доказами, не доведено, що вказаний транспортний засіб здобутий злочинним шляхом, чи був об`єктом кримінального правопорушення не доведено, а відтак він не має ознак речового доказу, визначених у ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0000022 від 03.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власниками наступним майном: 66 (шістдесят шість) стовбурів дерев сосни, визначивши місцем зберігання майна - майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Відділення поліції №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, власнику майна. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали, надіслати їм копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1