Провадження №11-кп/801/246/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000095 від 17.01.2020 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява, Свалявського району, Закарпатської області, громадянина України, студента третього курсу Вінницького транспортного коледжу, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, по обвинуваченню
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора : ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020 року, просив ухвалу скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020 року клопотання захисника ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та про звільнення останнього від кримінальної відповідальності задоволено.

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження, відомості про яке внесені 17.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України закрито.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.01.2020 на майно, яке перебувало у володінні ОСОБА_7 та вилучене під час огляду 16.01.2020, а саме: два скляні предмети та два полімерні ковпачки із залишками рідини, два полімерні пакетики із нашаруванням речовини, полімерний пакетик із речовиною невідомого походження, змиви з рук гр. ОСОБА_7 та контрольний зразок скасовано.

Вирішено долю речових доказів.
З ухвали суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропних речовин, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» незаконно придбав психотропну речовину - амфетамін та особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, які в подальшому незаконно зберігав при собі без мети збуту.
В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, 16 січня 2020 року, незаконно зберігаючи психотропну речовину - амфетамін та особливо небезпечну психотропну речовину - PVP при собі, проходячи біля будинку № 53, що по вулиці Хмельницьке шосе, в місті Вінниці, близько 16.20 годин, був зупинений працівниками Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. В ході проведення огляду, в присутності понятих, ОСОБА_7 , добровільно видав із кишені свого светра: два скляні предмети та два полімерні ковпачки із залишками рідини, два полімерні пакетики із нашаруванням речовини, полімерний пакетик із речовиною невідомого походження, які в подальшому були вилучені.
Згідно висновку експерта № 184 від 20.03.2020 в наданій на експертизу грудкоподібній речовині, масою 0,4436 г, виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,2380 г.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України суд не в повній мірі виконав вимоги постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», не з`ясував факт того, чи взагалі ОСОБА_7 потребував лікування, так як обвинувачений повідомив, що він вже перебував на момент вчинення діяння на обліку, однак його лікування не проводилося, не врахував покази обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він став на облік та звернувся за лікуванням за вказівкою батьків.

Наведене свідчить про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого та те, що звернення останнього до лікування закладу є лише засобом уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, у ході судового розгляду прокурором надано матеріали, що підтверджують наявність судових витрат на залучення експерта у розмірі 4082, 26 грн. за проведення експертами Вінницького НДЕКЦ МВС України експертизи матеріалів, речовин та виробів № 184 від 20.03.2020 року, однак суд питання про звільнення ОСОБА_7 від оплати процесуальних витрат у зв`язку з його майновим станом не вирішував, тому вони підлягають стягненню саме з обвинуваченого.
При постановленні ухвали стосовно ОСОБА_7 суд допустив істотні порушення вимог ст. 119, ст. 126, ст. 370, ст. 372 КПК України, які перешкодили йому постановити законну та обгрунтовану ухвалу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора частково, просив задоволити в частині стягнення процесуальних витрат, захисника ОСОБА_9 , який не заперечував проти стягнення процесуальних витрат в сумі 4082,26 грн за проведення експертизи, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд має право закрити провадження у справі у випадку встановлення підстав, передбачених, з- поміж інших, ч.2 ст.284 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 вказаної статті. Відповідно до п. 24 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», за змістом норм, передбачених частиною 4 статті 307 та частиною 4 статті 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Приймаючи рішення відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції в дотримання вимог ч.4 ст. 309 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 , який перебував на профілактичному наркологічному обліку з 03.01.2020 року у КП ВОНД «Соціотерепія» з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання амфетамінів зі шкідливими наслідками, з 14.05.2020 року по 04.06.2020 року пройшов курс лікування: діагноз F19, 261, F19,30 розлади психіки та поведінки внаслідок вживання ПАР (амфетаміну), періодичне вживання, синдром залежності I ст., перевірив інші обставини в сукупності та дійшов висновку, що обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов лікування, яке йому було необхідне.

Також судом враховано характеристики ОСОБА_7 з Вінницького транспортного коледжу від 24.04.2020 № 01-195/01-12, з військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2020 року.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, встановивши факт добровільного звернення обвинуваченого до лікувального закладу, дійшов вірного висновку про добровільність проходження обвинуваченим ОСОБА_7 лікування і необхідність у цьому лікуванні.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_11 пройшов лікування з 14.05.2020 року по 04.06.2020 року, а обвинувальний акт до суду надійшов 17.12.2020 року, що вказує на те, що дії, які дають підстави для застосування ч.4 ст. 309 КК України ОСОБА_11 вчинив до передачі обвинувального акту до суду.

Рішення суду першої інстанції щодо застосування положень ч.4 ст.309 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності в порядку п.1 ч.2 ст.284 КПК України, закриття кримінальне провадження належним чином обгрунтовано та мотивовано.

Твердження апеляційної скарги прокурора, що ОСОБА_7 пройшов лікування з метою уникнення кримінальної відповідальності належним чином необгрунтовані, спростовуються наявними у матеріалах провадження доказами.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення вимог прокурора щодо скасування ухвали суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність

Водночас доводи апеляційної скарги прокурора, що мають місце істотні порушення кримінального процесуального закону, оскільки не вирішено питання щодо процесуальних витрат на думку апеляційного суду є слушними.

Згідно ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Статтею 126 КПК визначено, що розподіл процесуальних витрат може бути вирішено й ухвалою суду.
У випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат, про що зазначено у правових позиціях, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі 598/1781/17.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції при постановленні ухвали від 23.12.2020 року в порушення вимог ст. 126 КПК України не прийняв рішення щодо стягнення процесуальних витрат, хоча витрати за проведення експертизи наркотичних та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 184 від 20.03.2020 року в сумі 4082,26 грн. підлягали стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .
Недотримання судом норм ст. 126 КПК України є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне, обгрунтоване рішення в частині відшкодування процесуальних витрат та відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо процесуальних витрат є обгрунтованими.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції , -
постановив:
Задоволити апеляційну скаргу прокурора частково.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України на підставі ч.4 ст. 309 КК України змінити.
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати 4082,26 грн за проведення експертизи наркотичних та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 184 від 20.03.2020 року.
В решті ухвалу залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Відповідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4