Справа № 508/956/20
Провадження №1-кп/508/56/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Миколаївка Одеської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000017 від 26.10.2020 року за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.м.т. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
-05.12.2017 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 12 листопада 2020 року, між ОСОБА_5 і потерпілою ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачена, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просила суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначила, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпіла, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважала за необхідне угоду затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що обвинувачена, ОСОБА_5 , 25 жовтня 2020 року о 13 годині 00 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, прийшла до своєї знайомої ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_4 пішла відпочивати. В цей момент, 25 жовтня 2020 року, біля 19 години 00 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, та тим, що ОСОБА_4 відпочиває, реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, таємно викрала грошові кошти в сумі 1000 грн., які належать ОСОБА_4 . Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 1000 гривень.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинила повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме 3 роки позбавлення волі зі звільненням у порядку ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладенням обов?язків із числа регламентованих ст. 76 КК України.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 6-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не встановлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Щодо питання покладення обов?язків із числа регламентованих ст. 76 КК України, то суд враховує, що ч. 2 статті 75 КК України передбачено, що Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, а у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, з огляду на, що, як термін іспитового строку, так і перелік обов?язків визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє та вважає за необхідне визначити іспитовий строк у 2 роки із покладенням обов?язків регламентованих п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , укладену 12 листопада 2020 року в кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000017 від 26.10.2020, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити узгоджену між сторонами міру покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити їй іспитовий строк тривалістю в 02 (два) роки, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченій, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за статтею 389-1 КК України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1