Справа № 203/156/21
Провадження № 1-кп/0203/525/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001584 від 20.08.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина 2017 року народження, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2020 року, ОСОБА_4 під приводом купівлі у ОСОБА_5 золотого ланцюжку, попередньо знайшовши на сайті «ОЛХ» відповідне оголошення про продаж золотого ланцюжка за 5,000 гривень, з метою його купівлі домовився про зустріч з ОСОБА_5 неподалік буд. АДРЕСА_2 . Зустрівшись з потерпілою ОСОБА_5 19.08.2020 близько 11:30 годині, остання добровільно надала ОСОБА_4 вказаний ланцюжок для огляду, в цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_5 , і яке ОСОБА_4 визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 19.08.2020, близько 11:30 години, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, під час того коли ОСОБА_5 показувала останньому вищевказаний золотий ланцюжок, відкрито, розуміючи, що його дії є явними для самої потерпілої та інших осіб, вихопив з руки потерпілої вищевказаний золотий ланцюжок вагою 18 грам вартістю 5 000 гривень, які вона розраховувала отримати в результаті продажу вищевказаного предмету, однак, відповідно до висновку експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи завдав потерпілій ОСОБА_5 , майнової шкоди у розмірі 21 600 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном місце вчинення кримінального правопорушення покинув, а майном, яким відкрито заволодів, розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 21 600 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та не оспорював встановлені в ході досудового розслідування фактичні обставини справи, зазначив, що вчинив злочин, оскільки знаходився у важкому матеріальному становищі. В скоєному щиро розкаявся.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення судового розгляду без її участі, в якій зазначила, що цивільний позов заявляти не бажає, оскільки ОСОБА_4 було відшкодовано матеріальний збиток, претензій матеріального характеру до нього не має.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпіла, яка надала суду заяву, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має малолітнього сина, 2017 року народження, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.
Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. В справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким, особу обвинуваченого, думку потерпілої, яка будь-яких претензій до обвинуваченого не має, та обставину, що пом`якшує його покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції, передбаченої ч.1 ст.186 КК України, та знаходить можливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно до ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави витрати на залучення експерта, які відповідно до акту №4824-20 від 24.11.2020 року складають 326,88 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368,370,373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, і призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 326 (триста двадцять шість) гривень 88 копійок.
Речовий доказ: оптичний цифровий накопичувач (диск) з відеозаписом DVD-R 4.7 GB зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1