печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000009,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на наступні обставини.

Мотивуючи означене клопотання слідчий вказує, що Слідчими Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000009 від 03.01.2020 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

25.06.2020 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Орган досудового розслідування, повідомивши ОСОБА_5 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

Слідчий у клопотанні вказує, що відчуваючи невідворотність майбутнього покарання за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового слідства та суду. Вказаний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується наступним:

- тяжкість покарання, яка передбачена санкцією статті особливої частини КК України за вчинення злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 (позбавлення волі на строк до семи років);

- наявність нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території України, яке належить ОСОБА_5 , а саме: квартир, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

- реєстрація місця проживання ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України, а саме за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- виїзд під час проходження військової служби без дозволу начальника за межі державного кордону України у період з 24.04.2016 по 01.05.2016 включно до Турецької Республіки;

- наявність у громадянина ОСОБА_5 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 25.10.2017 СОД № 2 Шевченківського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

Ризики, передбачені п.п. 2 - 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджуються тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , проходячи військову службу в органах безпеки з 2001 року на різних посадах, у тому числі керівних, обізнаний про методи і форми роботи правоохоронних органів, має стійкі професійні та особисті зв`язки з іншими працівниками органів Служби безпеки України, з особами керівної ланки у різних правоохоронних органах, органах державної влади, усвідомлює протиправність своїх дій, передбачену за такі дії кримінальну відповідальність, що свідчить про те що, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може використати свої повноваження та зв`язки для уникнення від кримінальної відповідальності шляхом знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На наявність ризику того, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), свідчать відомості про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні багатоепізодного тяжкого злочину в умовах особливого періоду, а саме у самовільному залишенні місця служби, а також у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинених в умовах особливого періоду, загальною тривалістю більше чотирьох років, а тому з усією вірогідністю може продовжити вчинювати раніше вчинений злочин.

Таким чином, вищевикладене свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України у даному кримінальному провадженні, що, з урахуванням тяжкості інкримінованого правопорушення, свідчить про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 підтримав внесене клопотання, посилаючись на його обґрунтованість та необхідність у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вказавши на те, що клопотання не містить виклад обставин, які б свідчили про наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення підозрюваного, його захисника, прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Основні доводи внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя вважає доводи прокурора у судовому засіданні щодо можливості переховування підозрюваного ОСОБА_5 , з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, необґрунтованими з огляду на те що доказів які б свідчили обґрунтованість таких обставин не надано.

В доданих матеріалах до клопотання, відсутні будь-які докази, які б свідчили про намір підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування, як і відсутні факти ухилення ОСОБА_5 від явки до слідчого, прокурора та суду для проведення процесуальних та слідчих дій, натомість, у судовому засіданні підозрюваним наголошувалось тому, що останній наміру переховуватись від органу досудового розслідування не має, покладені на нього обов`язки не порушує, з`являється до органу досудового розслідування та суду.

Окрім того, є непідтвердженим доказами ризику того, що підозрюваний ОСОБА_5 може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду, через прохання, погрози або іншим шляхом щодо знищення, приховання або спотворення документів, а також, незаконно впливати на свідків, чи здійснювати підкуп інших осіб, оскільки обґрунтованість таких доводів прокурор в ході розгляду клопотання будь-якими доказами не підтвердив, а тому є лише припущенням.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що ризики, заявлені у клопотанні, викладені формально, без зазначення викладу обставин, на підставі яких сторона обвинувачення дійшла висновку про їх наявність, без посилання на докази, що підтверджують такі обставини.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до переконання про недоведеність прокурором в ході розгляду клопотання наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, перелічених у клопотанні про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою, і на які вказує прокурор у судовому засіданні.

При вирішенні даного клопотання, крім іншого, слідчий суддя на виконання вимог ст. 178 КПК України враховує дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 , а саме те, що останній має зареєстроване місце реєстрації та місце проживання, працевлаштований, має стійкі соціальні зв`язки.

А відтак, враховуючи наведене, а також положення ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Разом з тим, відповідно до ст. 194 КПК України, у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000009 залишити без задоволення.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1