Справа № 538/184/20
Провадження № 1-кп/549/80/20
УХВАЛА

30 листопада 2020 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000408 від 02.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Джамбульської області, Курдайського району, с.Георгієвка, Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, не працює, не одружений, раніше судимий, має малолітню дитину, за ч.3 ст.186, ч.1 ст.185 КК України,

установив:

На розгляд суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст.186, ч.1 ст.185 КК України.

Ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 26.11.2020 було призначено підготовче судове засідання на 30.11.2020.

Заслухавши прокурора, який посилаючись на відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, вважав можливим призначення судового розгляду на підставі направленого до суду обвинувального акта, просив викликати в судове засідання свідків згідно з поданим письмовим переліком, захисника, обвинуваченого, які також не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду, виклику для допиту свідків, заявлених прокурором, прихожу до такого.
Під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, а тому підлягає призначенню судовий розгляд.
Виходячи з даних обвинувального акта відповідно до ст.ст.27,191КПК України; судовий розгляд може здійснюватися відкрито та суддею одноособово.
Крім того, також прокурором заявлено письмове клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обгрунтовуючи тим, що строк запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, спливає 30.11.2020.
Посилаючись на те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, не працює, дані про його сталі соціальні зв`язки відсутні, обвинувачується у вчиненні корисливих кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким, вважає, що на даний існують ризики, передбаченіст.177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків та потерпілих шляхом погроз, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Обвинувачений та його захисник заперечували, вважали обвинувачення необгрунтованим. Просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, щоб обвинувачений мав змогу працювати, сплачувати аліменти на дитину.
Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.
Відповідно до ухвали слідчого судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 05.10.2020 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 16 год 05 хв 30 листопада 2020 року.
Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року
№ 1-р/2017, продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.
У клопотанні прокурора фактично ставиться питання щодо продовження стосовно обвинуваченого, який наразі перебуває під вартою, раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до класифікації, передбаченої статтею 12 КК України, відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, покарання, зокрема за ч.3 ст.186 КК України, передбачено у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.
Суд при прийнятті рішення бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини, згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, та що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
При цьому необхідно зазначити, що суд не з`ясовує обставини вчинення кримінальних правопорушень та не перевіряє їх дослідженням доказів, оскільки вказане не допустиме на даній стадії судового провадження з огляду на принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства.
Оцінивши вказані обставини, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачуються ОСОБА_4 , який є раніше судимий та обвинувачується у вчиненні нових корисливих правопорушеннях, проживає місцем реєстрації один, докази про його сталі соціальні зв`язки відсутні, офіційно не працює, суд вважає, що він може переховуватись від суду та вчиняти кримінальні правопорушення, відповідно наявні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
З огляду також на наявність судимостей у з обвинуваченого, суд бере до уваги рішення ЄСПЛ у справі Сельчук проти Туреччини (Selcuk v. Turkey, §34), Мацнеттер проти Австрії (Matznetter v. Austria, §9), де суд встановив, що наявність судимостей вказує на наявність підстав для існування ризику, передбаченого п.5 ч.1ст.177 КПК України, спроби вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Наявний і ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України: спроби обвинуваченого незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки останні ще не допитувались судом.
При цьому необхідно зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Враховуючи викладене, існування ризиків, доведених стороною обвинувачення, а також оцінюючи сукупність, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на строк 60 днів.
Лише вказаний спосіб зможе, на даному етапі, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Доводи сторони захисту не зменшують вищевказані ризики та не є підставами для обрання більш м`якого запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314-317, 336 КПК України, суд,

ухвалив:

1.Призначити судовий розгляд в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст.186, ч.1 ст.185 КК України на 14 годину 00 хвилин 09 грудня 2020 року.

2.Викликати в судове засідання прокурора, потерпілих, обвинуваченого, захисника та свідків сторони обвинувачення.

3.Забезпечення прибуття в суд свідків згідно з ч.1 ст.327 КПК України покласти на прокурора, який заявив клопотання про їх виклик.

4.Клопотання начальника Лохвицього відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
5.Обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк шістесят днів з 30 листопада 2020 року по 16-05 годин 28 січня 2021 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді.

Суддя ОСОБА_1