ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3119/20 Справа № 204/3874/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000539 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середньотехнічна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2020 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком на 3 місяці.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 , 24 березня 2020 року, приблизно о 10 годині, знаходячись біля будинку № 52 по вул. Робоча у м. Дніпро, маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, знайшов на землі та підібрав, таким чином незаконно придбав шість пакетиків з речовиною білого кольору, масами 0,1772г., 0,1643г., 0,1218г., 0,1762г., 0,1307г., 0,1664г., які містить у своєму складі метадон, які почав незаконно зберігати при собі, без мети збуту.
24 березня 2020 року, приблизно о 15 годині, біля будинку № 70 по вул. Робоча у м. Дніпро, працівники поліції затримали обвинуваченого ОСОБА_8 за вчинення адміністративного правопорушення, де у період часу з 15 години 20 хвилин до 15 години 43 хвилин, під час огляду речей обвинуваченого, останній добровільно видав шість пакетиків з речовиною білого кольору, масами 0,1772г., 0,1643г., 0,1218г., 0,1762г., 0,1307г., 0,1664г.,які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса якого відповідно складає 0,1513г., 0,1381г., 0,1040г., 0,1434г., 0,1120г., 0,1434г., що обвинувачений умисно, незаконно придбав та зберігав при собі, без мети збуту.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, кваліфікуються як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2020 року скасувати та призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання.
В обґрунтування своїй вимог захисник посилається на наступні обставини.
Так, ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся. Після притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 з 25 травня 2020 року по 19 червня 2020 року добровільно пройшов курс лікування від наркозалежності у стаціонарі наркологічного центру для алко і наркозалежних «Шанс Плюс», за місцем свого проживання засуджений характеризується позитивно, веде звичайний спосіб життя, мешкає разом з батьками похилого віку, не одружений, працює неофіційно, хворіє на тромбофлебіт правої нижньої кінцівки.
На думку захисника, вказаним обставинам при призначенні покарання суд першої інстанції не надав належної правової оцінки як таким, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України.
З огляду на викладене захисник ОСОБА_9 вважає, що ОСОБА_8 може бути призначено покарання відповідно до ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях статей із звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.
Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2020 року скасувати та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що визначене судом покарання є несправедливим через його надмірну суворість.
Так, захисник ОСОБА_7 зазначає, що ОСОБА_8 раніше не судимий, скоїв правопорушення, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» є найменш тяжким, тобто кримінальним проступком. ОСОБА_8 повністю визнав вину, сприяв розкриттю злочину. Добровільно видав наркотичну речовину. У судовому засіданні він заявив клопотання про розгляд обвинувального акту згідно вимог ст. 349 КПК України, тобто підтвердив визнання своєї вини в інкримінованому йому правопорушенні, дав вичерпні та правдиві свідчення.
Також, ОСОБА_7 звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що з 25 травня 2020 року по 19 червня 2020 року ОСОБА_8 за своєю ініціативою, добровільно пройшов курс лікування від наркотичної залежності, що свідчить про його виправлення та щире каяття. Відповідно до п. 4 ст. 309 КК України, це є обставиною, яка обумовлює звільнення від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
ОСОБА_8 не надав доказів цієї обставини суду першої інстанції через затримку з оформленням довідки про проходження курсу лікування.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні свою апеляційну скаргу, подану в інтересах обвинуваченого, підтримала та просила її задовольнити, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності. ОСОБА_8 , також, підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та просив звільнити його від кримінальної відповідальності.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечував, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість, просив залишити скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг захисників обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Захисник ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що обвинувачений сувою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, після притягнення до кримінальної відповідальності з 25 травня 2020 року по 19 червня 2020 року добровільно пройшов курс лікування від наркозалежності, за місцем проживання характеризується позитивно, веде звичайний спосіб життя, мешкає разом з батьками похилого віку, не одружений, працює неофіційно, хворіє на тромбофлебіт правої нижньої кінцівки, під час судового розгляду давав завжди правдиві покази, чого судом першої інстанції належним чином при призначенні покарання враховано не було. Тож, з огляду на вказане захисник ОСОБА_9 вважає, що в даному випадку обвинуваченому необхідно призначити більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. ст. 69, 75, 76 КК України.
Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, також, посилається на те, що обвинувачений визнав свою провину в повному обсязі, сприяв розкриттю злочину, додатково звертає увагу на добровільну видачу ОСОБА_8 працівникам поліції наркотичної речовини. Окрім цього, захисник ОСОБА_7 звертає увагу на те, що кримінальне правопорушення, передбачене положеннями ст. 309 КК України віднесено до кримінального проступку, а тому вважає, що в даному випадку обвинуваченому можна призначити покарання не пов`язане із ізоляцію його від суспільства.
Так, згідно до положень частини першої ст. 75 КК України, суд, звільняє винного від відбування покарання з випробуванням, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами апеляційних скарг захисників обвинуваченого, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, а відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень віднесений до кримінального проступку, пов`язаний із злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, а саме, незаконне придбання та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту та правильно врахував суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий,не працює, не одружений, має постійне місце реєстрації та проживання.
Врахував і конкретні обставини кримінального провадження, а саме, наявність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання повне визнання своєї провини, а також, відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, окрім цього, врахував кількість вилученого наркотичного засобу, спосіб його фасування та зберігання та призначив ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді трьох місяців арешту, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи та особі обвинуваченого, а також сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами.
Щодо посилань в апеляційній скарзі ОСОБА_7 на те, що відповідно до п. 4 ст. 309 КК України, у випадку, якщо особа пройшла курс лікування від наркотичної залежності, то це є підставою для звільнення такої особи від кримінальної відповідальності, то колегія суддів приходить до висновку про необгрунтованість та надуманість таких доводів апеляційної скарги захисника і спрямованість їх на уникнення ОСОБА_8 від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження обвинувачений у лікаря нарколога в медичному закладі на обліку не перебував, жодних обстежень він не проходив та відповідних діагнозів йому лікарями не встановлювалось, а тому, колегія суддів не може прийняти як підставу для зміни судового рішення та звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності ту обставину, що він добровільно пройшов лікування у наркологічному центрі для алко і наркозалежних Шанс Плюс. Більш того, даний центр не є закладом охорони здоров`я, затвердженого МОЗ України, а є товариством з обмеженою відповідальністю, здіюснюючим господарську діяльність. Окрім цього, колегія суддів, також, звертає увагу на той факт, що за лікуванням до вказаного центру обвинувачений звернувся лише після притягнення до кримінальної відповідальності, що на думку суду свідчить лише про намагання останнього уникнути кримінальної відповідальності, а не добровільне бажання отримати допомогу кваліфікованих лікарів у закладі охорони здоров`я, із обстеженням, взяттям на облік та подальшим отриманням належної медичної допомоги лікарем наркологом.
А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційних скарг захисників обвинуваченого щодо наявності правових підстав для звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням або звільнення від кримінальної відповідальності, тобто призначення покарання без ізоляції від суспільства.
Таким чином, враховуючи, що при призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону України, та ОСОБА_8 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують та та відсутності обставин, які обтяжують його покарання, призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним, а тому підстав для зміни вироку суду першої інстанції в цій частині та застосування положень ст. ст. 69, 75, 76 КК України колегією суддів не встановлено.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2020 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4