Справа №127/157/21
Провадження №1-кп/127/5/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 189 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2020 за № 0000013,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 189 Кримінального кодексу України.

Прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта, викликавши в судове засідання сторони обвинувачення та захисту, потерпілого, а також свідків згідно з реєстром досудового розслідування. Крім того, заявив клопотання про надання органу пробації доручення на складання досудової доповіді у кримінальному провадженні.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла письмова заява останнього, згідно з якою він просить суд провести розгляд справи за його відсутності.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_10 адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_4 проти призначення судового розгляду не заперечувала. Разом з тим, заявила клопотання про повернення застави, а також про передачу вилученого майна на відповідальне зберігання. Клопотання про повернення застави мотивоване тим, що строк дії застосованих до обвинуваченого обов`язків згідно з ухвалою слідчого судді сплинув, однак орган досудового розслідування з відповідним клопотанням до суду (слідчого судді чи суду) не звертався. Також у клопотанні зауважено, що необхідність залишення застави з метою забезпечення позову або відшкодування завданої шкоди відсутня, оскільки таких вимог заявлено не було. Клопотання про повернення майна мотивоване тим, що вилучений у ОСОБА_9 автомобіль не є предметом або знаряддям злочину, тому передача його на відповідальне зберігання не завдасть шкоди кримінальному провадженню.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку свого захисника.

Інші учасники судового процесу не заперечували проти призначення судового розгляду, а також щодо задоволення клопотань адвоката ОСОБА_4 .

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), тобто для затвердження угоди, повернення обвинувального акта прокурору, закриття кримінального провадження, направлення до іншого суду відсутні, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 31 КПК розгляд кримінального провадження доцільно здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту, потерпілого, свідків згідно з реєстром досудового розслідування.

Вирішуючи питання про наявність підстав для надання органу пробації доручення на складання досудової доповіді суд враховує, що пунктом 5 частини третьої статті 314 КПК визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. При цьому частиною п`ятою статті 314 КПК визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.
Згідно з частиною першою статті 314-1 КПК з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. При цьому частиною другою зазначеної статті визначено, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Крім того, зі змісту пункту 1 частини першої статті 410 КПК випливає, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Отже, сукупний аналіз зазначених правових норм дає можливість суду зробити висновок, що надання доручення на складання досудової доповіді у кримінальному провадженні щодо особи, яка не є неповнолітньою є правом, а не обов`язком суду. Крім того, сторонами кримінального провадження в судовому засіданні не зазначено, в чому саме надання доручення на складання досудової доповіді сприятиме забезпеченню дотримання інтересів національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Суд також враховує, що стороною обвинувачення не мотивовано, що розгляд кримінального провадження за відсутності досудової доповіді призведе до неповного дослідження обставин справи та виконання вимог, встановлених статтею 91 КПК, щодо обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Згідно з приписами частини п`ятої статті 314-1 КПК досудова доповідь не може використовуватись у кримінальному провадження як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину. Тому суд не вбачає необхідності для надання доручення органу пробації на складання досудової доповіді у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 про повернення застави, суд враховує таке.
З наданих суду матеріалів випливає, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2020 до ОСОБА_9 у зазначеному кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 грн.
Зазначена ухвала набрала законної сили 10.12.2020 на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду.
З наданої суду копії квитанції № 0.0..1 від 09.11.2020 випливає, що ОСОБА_9 вніс заставу в розмірі 168160 грн.
Відповідно до частини першої статті 176 КПК визначено види запобіжних заходів, якими є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. При цьому частиною другою статті 176 КПК визначено, що тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слід зауважити, що питання щодо затримання особи без ухвали слідчого судді регламентоване § 2 Глави 18 Розділу ІІ (статті 207-213) КПК, а тому не є предметом дослідження при вирішенні клопотання про наявність або відсутність правових підстав для повернення застави.
Натомість суд вважає за доцільне зауважити, що мета застосування запобіжного заходу визначена частиною першою статті 177 КПК, а саме забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з частиною першою статті 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Слід зауважити, що реченням другим частини першої статті 182 КПК регламентовано, що можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Правові підстави для звернення застави у дохід держави визначені частиною восьмою статті 182 КПК, а саме у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Відповідно до частини одинадцятої статті 182 КПК застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Слід зауважити, що реченням другим частини одинадцятої статті 182 КПК визначено, що застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.
Суд також вважає за доцільне зауважити, що загальні засади застосування запобіжного заходу регламентовані статтею 194 КПК. Зокрема, частинами п`ятою та шостою статті 194 КПК визначені обов`язки, які слідчий суддя, суд вправі покласти на підозрюваного, обвинуваченого при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. При цьому частиною сьомою статті 194 КПК визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. Відповідно до речення другого частини сьомої статті 194 КПК у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Зі змісту ж речення третього частини сьомої статті 194 КПК випливає, що після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Слід також зазначити, що частиною другою статті 196 КПК визначено, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Згідно з приписами частини четвертої статті 196 КПК слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Отже, враховуючи те, що покладені на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки застосованим запобіжним заходом, не пов`язаним з триманням під вартою, сплинули, заходів, спрямованих на продовження застосованих до обвинуваченого обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК, стороною обвинувачення вжито не було, прокурор в судовому засіданні зауважив про відсутність у нього наміру найближчим часом звертатись до суду з відповідним клопотанням, суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про повернення застави слід задовольнити.
Вирішуючи питання про можливість передачі вилученого майна на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд приймає до уваги таке.
З наданих стороною захисту доказів випливає, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2020 накладено арешт на автомобіль марки Ssang Yong Rexton, д. н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору. Зазначений транспортний засіб був вилучений після проведення у ньому обшуку.
Крім того, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області було накладено арешт на реєстраційні документи на зазначений вище автомобіль, а також на посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_9 .
Відповідно до частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною другою статті 170 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для накладення арешту на майно, а саме збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зі змісту абзацу другого частини першої статті 174 КПК випливає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. При цьому, таке клопотання під час судового провадження розглядається судом.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_4 , обґрунтовуючи доцільність передачі зазначеного вище транспортного засобу та реєстраційних документів на нього на відповідальне зберігання, послалась на ту обставину, що зазначені речі не є предметом або знаряддям злочину, а тому повернення вказаного майна на відповідальне зберігання не завдасть шкоди кримінальному провадженню. Також необхідність повернення автомобіля сторона захисту обґрунтовувала тим, що обвинувачений ОСОБА_9 проживає за межами м. Вінниці, а тому транспортний засіб йому необхідний для швидкого пересування, у тому числі й до місця роботи, а також до суду.
Зі змісту пункту 3 частини другої статті 283 КПК випливає, що звернення до суду з обвинувальним актом є формою закінчення досудового розслідування.
Відповідно до частини першої статті 290 КПК, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Отже, надані суду матеріали свідчать, що стороною обвинувачення усі необхідні, на думку сторони обвинувачення, процесуальні дії з речовим доказом проведені.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 в частині повернення зазначеного вище транспортного засобу, суд враховує висновок, викладений Верховним Судом (далі ВС) у постанові від 08.12.2020 (справа № 278/1306/17), зі змісту якого випливає, що належними у кримінальному провадженні є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження (стаття 85 КПК). Таким чином, доказом, що має значення для цього провадження, є не сам автомобіль, а властивості автомобіля під час події.
Отже, як зауважив ВС у наведеній постанові, дослідження автомобіля судом не буде безпосереднім дослідженням його властивостей, що існували на час події і є важливими для вирішення справи. Єдиним способом безпосередньо дослідити ці властивості на час події є дослідження відповідного протоколу та інших доказів, що стосуються події.
З огляду на викладене, враховуючи, що усі необхідні дії, пов`язані з автомобілем марки Ssang Yong Rexton, д. н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, та реєстраційними документами на нього були виконані під час досудового розслідування, прокурор в судовому засіданні повідомив про відсутність наміру найближчим часом ініціювати будь-які питання щодо проведення будь-яких слідчих дій щодо зазначених речей, суд вважає за доцільне клопотання адвоката ОСОБА_4 задовольнити та повернути зазначені речі під відповідальне зберігання їхньому власнику або законному володільцю.
Керуючись статтями 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (суддею одноособово) на підставі обвинувального акта, згідно з яким ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 189 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2020 за № 0000013, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 16 лютого 2021 року о 14.30 год.
У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту, потерпілого, свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Автомобіль марки Ssang Yong Rexton, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який поміщений на територію відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків при ГУНП у Вінницькій області (вулиця Ботанічна, 30-32 в місті Вінниці), свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу (Ssang Yong Rexton, державний номерний знак НОМЕР_1 ), страховий поліс № АО 5833017, посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_9 передати на відповідальне зберігання його власнику або іншому законному володільцю.

Заставу в розмірі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, внесену 09.11.2020 на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької областівід 07.11.2020, яка набула законної сили на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 10.12.2020, повернути ОСОБА_13 .

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: