ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/182/21 Справа № 171/1487/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 24 липня 2020 року за апеляційною скаргою прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Апостолівського районного Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року, ухваленого щодо
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -
за участю секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Апостолівського районного Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у виді 1 місяця арешту.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано не відбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року та, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.
У вироку зазначено, що покарання, призначене вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді громадських робіт, слід виконувати самостійно.
Вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 22 січня 2020 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виі 140 годин громадських робіт. На виконання вироку 05.03.2020 службовими особами Апостолівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області ОСОБА_6 поставлено на облік та заведено особову справу № 5/20.
ОСОБА_6 02.04.2020 року з`явилась до Апостолівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області, де їй роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, наслідки ухилення від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України про що відібрано підписку. На виконання вироку суду Апостолівським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 21.04.2020 року ОСОБА_6 видано направлення для відпрацювання 140 годин громадських робіт починаючи з 27.04.2020 року на території Зеленодольської міської ради.
25.05.2020 року Апостолівським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 видано направлення для відпрацювання 140 годин громадських робіт починаючи з 01.06.2020 на території Апостолівської міської ради. ОСОБА_6 01.06.2020, 02.06.2020, 01.07.2020 та 02.07.2020 відпрацювала по 4 години кожного дня, в цілому 16 годин громадських робіт на території Апостолівської міської ради. Після цього, приблизно з 03.07.2020 у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на ухилення від відбування призначеного їй покарання у виді громадських робіт.
03.08.2020 Апостолівським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 винесено письмове попередження про притягнення її до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. ОСОБА_6 , будучи попередженою про притягнення до кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, та ознайомленою з графіком виходу на роботу для відпрацювання громадських робіт, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування призначеного покарання у вигляді громадських робіт в період часу з 03.07.2020 по 26.08.2020 без поважних причин не з`явилась до Апостолівської міської ради для відбуття громадських робіт, чим не виконала встановлені обов`язки, та порушила порядок та умови відбування покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок щодо ОСОБА_6 скасувати, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 місця арешту. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання не відбуте за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року у виді не відбутих 124 годин громадських робіт, та повністю приєднати не відбуте засудженою покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року у виді 1 року позбавлення волі, та, у відповідності до ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 1 місця та 10 днів позбавлення волі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги прокурор посилається на те, що вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом залишилось поза увагою те, що ОСОБА_6 після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання вчинила нове кримінальне правопорушення та відповідно судом не приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Отже, за твердженням прокурора покарання, призначене ОСОБА_6 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року у виді громадських робіт не можливо виконувати самостійно. При цьому, прокурор зауважує, що місцевим судом у вироку не вказано строк громадських робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників провадження, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги та співставивши їх з вимогами закону, колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків.
Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, є обґрунтованими.
Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював.
За цих обставин, за згодою обвинуваченої та інших учасників судового провадження, розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.
Дії обвинуваченої ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченої.
Разом з тим, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно із ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Так, статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Однак, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 , залишив поза увагою те, що кримінальний проступок вчинений ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України мав місце до повного відбуття покарання, призначеного за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року.
Отже, вказівка суду про необхідність самостійного виконання покарання, призначеного ОСОБА_6 за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року у виді громадських робіт, суперечить вимогам закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального закону і підлягає задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Отже, колегія суддів згідно вимог ст. 420 КПК України повинна ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за правилами визначеними відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, що буде відповідати закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи встановлені обставини апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.
Вирок Апостолівського районного Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року, ухваленого щодо ОСОБА_6 , скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 місяця арешту.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за скупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання не відбуте за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року у виді 124 годин громадських робіт, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, та повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року у виді 1 року позбавлення волі, призначивши ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць 10 днів.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення їй копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4