ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2905/20 Справа № 177/1129/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_10 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -
В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нива Трудова Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 19.12.2019 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі;

- 20.01.2020 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 09.04.2020 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 310 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покараннями, призначеними за вироками Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2019 року та Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 ухвалено виконувати самостійно.

Строк покарання ОСОБА_7 ухваленообчислювати з 10 жовтня 2019 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено без змін тримання під вартою.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:

- 10.04.2020 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- 28.05.2020 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покаранняу виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, остаточне покарання ОСОБА_8 визначено шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покаранням, призначеним за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк покарання ОСОБА_8 ухваленообчислювати з 10 жовтня 2019 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишено без змін тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні наступного.
В кінці квітня 2019 року, точна дата та час не встановлені, ОСОБА_7 , переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконний посів та незаконне вирощування рослин конопель від п`ятдесяти і більше рослин, не в промислових цілях, в порушення вказаних вимог закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» та зловживанню ним, знаходячись на відкритій ділянці місцевості, що розташована біля ГБК «Кіровець» по вул. Володимира Великого в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, висіяв у відкритий ґрунт насіння конопель у невстановленій кількості.
Далі, ОСОБА_7 діючи умисно на досягнення свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне вирощування рослин конопель, почав здійснювати догляд за посівами, а після сходу нарковмісних рослин конопель, став доглядати за ними шляхом спушування, проривання бур`янів та поливу. Таким чином, ОСОБА_7 незаконно посіяв та виростив рослини конопель у невстановленій кількості, більшій ніж 50 рослин.
У період часу з 10 години 20 хвилин до 11 години 25 хвилин 28 червня 2019 року, у ході проведення огляду місця події (ділянки місцевості), неподалік ГБК «Кіровець» по вул. Володимира Великого в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, за участю ОСОБА_7 , співробітниками поліції було виявлено та вилучено посіяні та вирощені останнім 434 рослин зеленого кольору з морфологічними особливостями, характерними для рослин роду коноплі в стадії вегетативного дозрівання з кореневою системою, стеблом, листям, верхівковими частинами, а також сапу та пластикову пляшку об`ємом 6 л., за допомогою яких ОСОБА_7 здійснював діяльність з культивування та поливу рослин коноплі.
Згідно з висновком експерта № 30/8.6/431 від 09.09.2019 року, представлені на експертизу рослини зеленого кольору, в кількості 434 рослини, виявлені та вилучені під час проведення огляду місця події, які посіяв та виростив ОСОБА_7 , містять основний психоактивний компонент коноплі тетрагідроканабінол, є рослинами роду коноплі (Cannabis).
Приблизно о 08.00 годині 03 червня 2019 року, ОСОБА_7 , знаходячись на дорозі, яка проходить від смт. Радушне до Південного водосховища, що розташовані у Криворізькому районі Дніпропетровської області, діючи умисно, переслідуючи мету носіння, зберігання, придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, придбав шляхом привласнення знайденого ним поліетиленового пакету, у якому знаходився корпус гранати Ф-1 та поклав до своєї сумки, тим самим почав його зберігати без передбаченого законом дозволу.
Приблизно о 14:10 годині 03 червня 2019 року, ОСОБА_7 , був зупинений працівниками поліції, та під час проведення огляду у нього було виявлено та вилучено конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1, який відноситься до категорії вибухових речовин, придатний для здійснення вибуху.
Приблизно о 19:45 год. 24 липня 2019 року, ОСОБА_7 , діючи повторно, знаходячись у торговельному залі магазину «Ашан», належного ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» за адресою: пр. 30-ти річчя Перемоги, 1 «А» в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи миттєво виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, викрав з прилавку магазину: горілку «Хортиця DE Luxe», 0,75 л, у кількості 1 шт., вартістю 288,63 грн.; віскі «VAT 69», 0,375 л., у кількості 2 шт., вартістю 359,47 грн., а всього товарів вищевказаного магазину на загальну суму 648,10 грн.
Після цього, викрадений ним товар, ОСОБА_7 сховав собі у наплічну сумку, одягнену на нього, не маючи намір оплачувати за викрадений ним товар, направився на вихід з приміщення магазину, пройшовши касову зону та не розрахувавшись за прихований товар, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений охороною вищевказаного магазину на виході з магазину за касовою зоною.
Крім цього, приблизно о 20 годині 30 хвилин 09.10.2019 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи спільно за попередньою змовою, повторно, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Миколи Світальського», що в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, із корисливих спонукань, розподілили між собою злочинні дії, направлені на відкрите пограбування ОСОБА_11 , яка йшла до зупинки громадського транспорту. При цьому ОСОБА_7 схопив за рюкзак, який висів на плечі потерпілої, та утримуючи його за наплечні лямки, намагався заволодіти ним, вириваючи із рук потерпілої ОСОБА_11 . Однак, отримавши супротив потерпілої, ОСОБА_7 , не зумівши вирвати рюкзак із рук потерпілої, при спробі залишити місце злочину шляхом втечі, був затриманий громадянами.
В цей же час, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , відкрито, шляхом ривку, вихопив із з руки потерпілої ОСОБА_11 належний їй мобільний телефон «Xiaomi Rcdmi Note 7» вартістю 4665,57 гривень, та залишив місце скоєння кримінального правопорушення.
В той же день, ОСОБА_8 продав викрадений телефон за 1 200 гривень, розпорядившись таким чином викраденим майном на власний розсуд.
В результаті злочинних, протиправних, сумісних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_11 було спричинено майнову шкоду у розмірі 4665,57 гривень.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказаний вирок, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, змінити в частині призначеного покарання та вважати засудженим ОСОБА_7 :
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання ОСОБА_7 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання ОСОБА_7 визначити шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покараннями, призначеними за вироками Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 рудня 2019 року та Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року, та остаточно призначити покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 - виконувати самостійно.
Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 10 жовтня 2019 року.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання ОСОБА_8 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, покаранням, яке призначене вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року та остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з 10 жовтня 2019 року.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Прокурор вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним та має бути змінений в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
На думку прокурора, суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 4 ст. 70 КК України, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, помилково вжив формулювання «за сукупністю вироків», чим неправильно розтлумачив закон, що суперечить його точному змісту.
Вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вживаючи формулювання «за сукупністю вироків», фактично призначивши покарання за сукупністю злочинів.
Окрім того, в оскаржуваному вироку, на думку прокурора, судом першої інстанції також допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме помилково вжито формулювання «шляхом часткового складання покарання...» замість «шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року», на якому акцентувала увагу суду сторона обвинувачення в дебатах.
Таким чином, вказане вище, на думку прокурора, призвело до неправильного тлумачення судом першої інстанції закону в частині призначення покарань ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яке суперечить його точному змісту.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу сторони обвинувачення, обвинувачених та захисника ОСОБА_9 , які кожен окремо не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи із положень ч. 3 ст. 404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 310 КК України та обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані, але не в повному обсязі, а саме при вирішенні питання при призначенні покарання.
Оцінюючи апеляційні вимоги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Як видно з наявних матеріалів, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, встановив обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання і дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України.
Проте, суд допустив помилку при застосуванні норм кримінального закону при визначенні остаточного покарання, яке необхідно відбувати ОСОБА_7 .
Так, ст. 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Зокрема, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.
Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Тобто кримінальний закон щодо порядку призначення покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України сформульовано однозначно, послідовно та чітко.
Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Як вбачається з оскаржуваного вироку та матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 4 ст. 70 КК України, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, помилково вжив формулювання «за сукупністю вироків», чим неправильно розтлумачив закон, що суперечить його точному змісту.
Таким чином, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, формально вказавши статтю, не застосувавши положення закону який підлягав застосуванню.
Крім цього, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше судимий, не працює, не одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, встановив обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання і дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Проте, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, вживаючи формулювання «за сукупністю вироків», фактично призначивши покарання за сукупністю злочинів. Також судом помилково вжито формулювання «шляхом часткового складання покарання» замість «шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року.
Отже, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_8 , суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, формально вказавши статтю, не застосувавши положення закону який підлягав застосуванню та неправильно тлумачив закон в частині призначення покарань, який суперечить його точному змісту.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарань неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни вироку суду першої інстанції, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Тому колегія суддів, вважає за необхідне на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України вирок щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, змінити, а апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.
Слід вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно слід вважати засудженим ОСОБА_7 до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покараннями, призначеними за вироками Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 рудня 2019 року та Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року, остаточно слід вважати засудженим ОСОБА_7 до покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 - виконувати самостійно.
Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 10 жовтня 2019 року.
Слід вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, покаранням, яке призначене вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року, остаточно слід вважати засудженим ОСОБА_8 до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з 10 жовтня 2019 року.
В іншій частині вирок суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_10 , - задовольнити.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - в частині призначеного покарання, змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим:
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно вважати засудженим ОСОБА_7 до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покараннями, призначеними за вироками Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 рудня 2019 року та Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року, остаточно вважати засудженим ОСОБА_7 до покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 - виконувати самостійно.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, покаранням, яке призначене вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року, остаточно вважати засудженим ОСОБА_8 до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, які перебувають під вартою, - у той же строк, з моменту вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4