Справа № 308/8906/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002143 про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, українця, тимчасово непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
вироком Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 28.04.2016 року за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2016 року близько 05 години 40 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на автобусній зупинці, яка розташована навпроти будинку №65. що по проспекту Свободи в місті Ужгород, неподалік від приміщення автобусної станції «Ужгород», під час розмови з потерпілим ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого збагачення, повторно, із застосуванням фізичної сили обох рук, яка не є небезпечною для життя чи здоров`я людини, без будь-якої на те причини, відкрито викрав із шиї потерпілого ОСОБА_6 ювелірні вироби, а саме: підвіску (хрестик), виготовлений із золота 585 проби, вагою - 2.52 грам, та частину ланцюжка, виготовленого із золота 585 проби, вагою - 10,2 грам, після чого заволодівши викраденим майном, зник із місця вчинення правопорушення у невідомому напрямку, тим самим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 13923 гривень 10 копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнав. Вказав, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях. Наполягав на тому, що прокурором не надано достатніх доказів його вини.
Зазначив, що того вечора він дійсно бачився з потерпілим та розпивав з ними алкогольні напої, однак після цого вони розійшлися і він пішов додому. Наступного ранку, після вказаних подій за ним додому прийшли працівники поліції і забрали його до міського відділу поліції. Додав, що написане ним щиросердечне зізнання у вчиненні даного злочину підписане ним під тиском та у відсутності захисника, а тому він відмовляється від нього.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що належних та допустимих доказів вини обвинуваченого ОСОБА_4 стороною обвинувачення не надано. При цьому зазначив, що безпосередньо допитані у судовому засіданні свідки вказали саме на непричетність обвинуваченого до вказаного злочину. Також зазначив на відсутність самого предмету злочину (золотого ланцюжка та хрестика). Додав, що наявна у матеріалах справи експертиза є неналежним доказом, оскільки вихідні дані покладені у її основу, а саме, інформації наданої у постанові про призначення експертизи, грунтуються на припущеннях, як і всі докази подані строною обвинувачення.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що тієї ночі, вони з товаришем поверталися з рибалки. Йшов сильний дощ. Приблизно о 4-5 годині, точного часу не пам`ятає у зв`язку із плином часу, поблизу автовокзалу у м. Ужгород на автобусній зупинці, а саме навпроти автовокзалу, де він сидів на лавочці та чекав на свого товариша, до нього підсів обвинувачений ОСОБА_4 та побачивши у нього на шиї золотий ланцюжок зірвав його з нього та втік в сторону готелю "Закарпаття". При цьому, частина ланцюжка залишилась у нього, а іншу частину разом з хрестиком ОСОБА_4 забрав.
Потім підійшов його товариш в вони звернулися до поліції. Додав, що раніше обвинуваченого не бачив та не знайомий з ним.
Вказав, що у подальшому до нього підходив обвинувачений ОСОБА_7 та обіцяв відшкодувати вартість золотих виробів, але до цього часу нічого не зробив.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні вказав, що влітку 2016 року близько 3.30 год. ночі біля кафе «Три горба» він йшов в аптеку та по дорозі зустрів ОСОБА_9 , вони вирішили зупинитись та вжити спиртні напої.
Трохи пізніше, до них підійшов потерпілий, вони з ним познайомилися та всі разом вживали спиртні напої. Додав, що трохи пізніше до них підійшов і товариш потерпілого. Вказав, що потерпілий з своїм товаришем почали сперечатися і штовхалися, а потім пішли в бік автовокзалу. Повідомив, що вони з ОСОБА_10 ще трохи побули разом та розійшлись близько п`ятої години. Він попрямував в аптеку. Зауважив, що під час досудового розслідування не давав покази проти ОСОБА_4 та не підписував будь-яких документів. Подальший допит припинено у зв`язку із розбіжностями у показах, наданих свідком під час досудового розслідування.

Свідок ОСОБА_11 допитаний у судовому засіданні пояснив, що під ранок 20 червня 2016 року до нього підійшли двоє осіб та запропонували придбати золотий ланцюжок, на що він відмовився та вказав на можливість здати її до ломбарду. Зауважив, що здав таку у ломбарді по вул. Грушевського, оскільки у ломбарді «Скарбниця» на пл. Петефі відмовились приймати ювелірний виріб. Додав, що обвинуваченого не впізнає.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні повідомила, що їй нічого не відомо про нібито викрадені її чоловіком ювелірні вироби та сказала, що літом 2016 року вранці її чоловіка забрала з дому поліція.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.06.2016 року, згідно якого заявник ОСОБА_6 просить прийняти міри до особи, з виду ромської зовнішності, який зірвав з його шиї золотий ланцюжок та хрестик неподалік автостанції «Ужгород».

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.07.2016 року та фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав серед осіб, які пред`являлися для впізнання ОСОБА_4 та повідомив, що саме він 20.06.2016 року зірвав з нього ювелірні прикраси поблизу автостанції у м. Ужгород.

Протоколом огляду місця події від 08.07.2016 року та фототаблицею до нього, згідно з яким в службовому кабінеті №21 Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області було оглянуто частину ланцюжка, який залишився у потерпілого після того, як іншу частину від нього зірвали.

Протоколом огляду документів від 21.07.2016 року за участю свідка ОСОБА_8 , згідно якого об`єктом огляду являвся DVD-R диск «Verbatim».
На вказаному диску є два відеозаписи з камери зовнішнього відео спостереження, яка розміщена на куті приміщення автовокзалу у м. Ужгород по вул. Станційна, 2, за період з 04.00 год. по 05.41 год. 20.06.2016 року. На вказаному записі о 4.18 год. зафіксовано громадянина, який прямував на зустріч камері, тобто з готелю «Закарпаття» до автовокзалу, якого свідок ОСОБА_8 назвав чоловіком, у якого в подальшому ОСОБА_13 відкрито відібрав ювелірні вироби. В подальшому, о 05.26 год. на камері з`явились двоє осіб, яких свідок ОСОБА_8 назвав, що ними є ОСОБА_13 та він сам. Свідок також вказує, що він бачив, як ОСОБА_14 підсів до чоловіка, від якого він в подальшому викрав ювелірні вироби, з якими вони розпивали алкогольні напої біля АВС «Зіна».

Листом генерального директора ломбарду «Заставно-кредитний дім» №991/03 від 19.07.2016 року, згідно якого громадянин ОСОБА_11 20.06.2016 року о 06:46 год. звернувся до ломбардного відділення ПТ «Ломбард» Заставно-Кредитний Дім», що розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 67, куди останній здав золоті вироби, а саме деформований хрестик та браслет.

Висновком експерта №11/503 від 12.07.2019 року, згідно якого залишкова вартість підвіски (хрестика), виготовленої із золота 585 проби, бувшої у використанні із врахуванням ознак зносу може становити 2758,35 грн., та залишкова вартість ланцюжка, виготовленого із золота 585 проби, може становити 11 164,75 грн.

Вказаний висновок експерта в комплексі з іншими вищезазначеними доказами беззаперечно вказують на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненому повторно.

Твердження сторони захисту про недостатність доказів на підтвердження вини останнього та неправдиві показання свідків під час досудового розслідування суд до уваги не приймає, осільки такі грунтуються виключно на припущеннях.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 про відсутність його вини у вчиненні даного злочину повністю спростовуються доказами, що були досліджені безпосередньо у судовому засіданні, а тому суд розцінює їх, як намагання уникнути відповідальності за вчинене, оскільки вони не узгоджуються з дослідженими доказами.
Так, у своїх показах, обвинувачений ОСОБА_7 не заперчив факту спілкування того вечора з потерпілим. Не заперечив, що будь-якого конфлікту між ним та потерпілим не було, раніше з ним знайомий не був. Проте, не зміг пояснити чому потерпілий ОСОБА_6 вказав саме на нього, як на особу, яка зірвала з його шиї золотий ланцюжок та хрестик.

Судом було вжито передбачені законом заходи для допиту усіх свідків, зазначених стороною обвинувачення та захисту, а також досліджені всі докази, надані учасниками кримінального провадження.
Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.
При цьому, суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_4 не причетний до вчинення даного кримінального правопорушення та свідка ОСОБА_11 про те, що вони з обвинуваченим не знайомі та відхиляє їх, оскільки такі спростовуються наданими ними під час досудового розслідування показами, та їх покази під час судового розгляду об`єктивно спрямовані на забезпечення алібі останньому.
Покази свідка ОСОБА_12 суд до уваги не бере, оскільки такі не мають будь-якого доказового значення у даному кримінальному провадженні.

Оцінюючи кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує що відповідно до ст. 24 КК Українидане кримінальне правопорушення вчинене з прямим умислом, а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого та те, що він є раніше судимим та вчинив злочин під час іспитового строку, вік та стан його здоров`я, обвинувачений, не має постійного доходу та міцних соціальних зв`язків, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що "покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами", на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 остаточного покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 , засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2016 року за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки у період іспитового строку повторно вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК Українита призначає покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.
На підставі ч. 4 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2016 року до призначеного покарання за цим вироком та остаточно призначити йому покарання у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 03.07.2019 року.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання тримання під вартою на досудовому розслідуванні та судовому розгляді, згідно ч. 5 ст. 72 КК України, а саме з 11.01.2016 року по 28.04.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обраний запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи від 12.07.2019 року № 11/503 у сумі 785 грн. 05 коп.
Речові докази:
- оптичний диск з написом «Verbatim» 4.7 GB 8-16Х120 min залишити на зберіганні при матеріалах справи.
- пошкоджений ланцюжок із золота, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1