Дата документу 19.01.2021 Справа № 334/2791/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/509/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/2791/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, маючого вищу освіту, не працюючого, інваліду 3 групи, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,
обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

продовжено дію запобіжного у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 21 грудня 2020 року по 18 лютого 2021 року включно,

встановила:
До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Під час розгляду справи виникла необхідність у вирішенні питання, щодо подовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 .
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про подовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з огляду на те, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, тому що обвинувачений зможе переховуватись від суду. Просив подовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів.
Заслухавши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд першої інстанції вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, тому існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі зможе впливати на свідків, потерпілу.
Тому суд першої інстанції дійшов до висновків, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 вважає, що суд незаконно та необґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував наявність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_7 , який має місце проживання та реєстрацію, проживає з братом, батьком та його дружиною. Окрім того, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений є інвалідом ІІІ-ї групи, є інсулінозалежною людиною, що потребує медичної допомоги, яку в умовах СІЗО отримати не може. Захисник зазначає, що на теперішній час стан ОСОБА_7 погіршується, він втрачає зір та не отримує з цього приводу ніякої допомоги, перелом нижньої кінцівки, який спричинив йому потерпілий, не загоївся, тобто, нога не зрослась, що спричиняє нестерпний біль та заважає нормально пересуватися, але скарги на це працівниками медичної установи СІЗО також ігноруються. Висновки суду першої інстанції про ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України є безпідставними та недоведеними, оскільки обвинувачений ніколи не був судимий, ніколи не мав раніше проблем із законом, тобто ніколи не скоював правопорушень.

Просить апеляційний суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Заслухавши в судовому засідання суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора із запереченнями проти доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновків, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Отже, для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен дослідити всі факти «за» та «проти» існування реальних ризиків для обрання запобіжного заходу. Такі доводи повинні бути не загальними і абстрактними, в усіх випадках, суд повинен надати оцінку ризикам.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що ризики встановлені під час застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу та наведені в клопотанні прокурора про його продовження не зменшились, і продовжують існувати.
Так суд першої інстанції обґрунтовано послався на необхідність продовження запобіжного заходу з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також судом враховано дані, які характеризують особу обвинуваченого, конкретні обставини вказаного кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України (основними і очевидними є ризики переховування обвинуваченого від суду; незаконно впливати на свідків і потерпілу, вчинити нові кримінальні правопорушення).
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішенні «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою, з огляду, в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, зокрема особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене кримінальне покарання лише у вигляді позбавлення волі.
Наведені обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість кримінального покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Окрім того, матеріалами кримінального провадження містять заяву потерпілої, яка повідомляла про погрози на її адресу з боку обвинуваченого, а тому судова колегія вважає, що існує реальний ризик, що перебуваючи на свободі, обвинувачений зможе продовжувати погрожувати потерпілій і свідкам кримінального провадження або скоїти інші кримінальні правопорушення відносно учасників процесу.
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , його можливість переховуватись від суду, впливати на свідків кримінального провадження, скоїти інші кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає, що не може бути застосовані інші запобіжні заходи до обвинуваченого, окрім тримання під вартою.
Посилання захисника на те, що у ОСОБА_7 є соціальні зв`язки, який має місце проживання і реєстрації, проживає з братом, батьком та його дружиною не можуть бути єдиною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження суду першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків суду про ризики неналежної процесуальної поведінки, навіть з урахуванням наявних у обвинуваченого ОСОБА_7 певних соціальних зв`язків, запобігти яким можливо через застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки обставини, на які посилається захисник не можуть у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на переховування від суду, незаконного впливу на свідків, скоєння інших кримінально-караних діянь.
Наявність в обвинуваченого хвороб мало місце і на час скоєння інкримінованого злочину, а посилання захисника на погіршення стану здоров`я документально не підтвердженні, одночасно і відсутні відомості, які б вказували на неспроможність перебування ОСОБА_7 в умовах попереднього ув`язнення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також його твердження, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові обставини, колегія суддів вважає безпідставними. При розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4