Провадження № 1-о/592/3/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , розглянувши у режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_9 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 16.05.2003 за нововиявленими обставинами, -

встановив:

ОСОБА_9 звернувся до Апеляційного суду Сумської області з заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 16.05.2003, яким він був засуджений за п. п. 1, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до довічного позбавлення волі, за нововиявленими обставинами.

Вказана заява ОСОБА_9 була направлена для розгляду до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Заяву засуджений ОСОБА_9 обґрунтовує тим, що 07.11.2019 він звернувся до Апеляційного суду Сумської області з заявою про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами, доповнивши її заявами від 04.12.2019. Подану заяву обґрунтував тим, що на сьогодні стали відомі обставини, які вказують на неправомірність і неправосудність вироку щодо нього, що полягає у невідповідності вироку вимогам ст. 3, 5, 6, 13 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, які відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. 05.11.2019 йому стало відомо про рішення ЄСПЛ та Постанову Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2019, які стосуються перегляду за виключними обставинами вироку суду стосовно ОСОБА_11 та якими встановлено, що порушення права на захист є істотним порушенням. Вважає, що в його випадку теж було порушено право на захист. Так, ще при його затриманні у м. Москва, без залучення адвоката, його змусили дати пояснення та зізнатися у вбивствах, яких він не вчиняв. З самого початку досудового розслідування у нього не було професійного адвоката. Під час ряду слідчих дій у нього не було адвоката. Протоколи очних ставок зі свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відбувалися без залучення професійного адвоката. Крім того, його змусили написати явку з повинною. Вважає, що слідчим під час досудового розслідування, а в подальшому й апеляційним судом було грубо порушено його право на захист, в тому числі й неможливість заміни ним адвоката в суді. Крім того, вирок винесено з грубим порушенням чинного законодавства. Докази, здобуті під час досудового розслідування з порушенням його права на захист, були покладені в основу обвинувального вироку. Крім того, суддя ОСОБА_14 , який був головуючим при ухваленні вироку, був неповноваженим, оскільки не складав суддівської присяги, а тому вважає, що його було позбавлено доступу до правосуддя.

Засуджений та його захисник підтримали подану ОСОБА_9 заяву з доповненнями в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Прокурор та потерпілі в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами в зв`язку з тим, що відсутні підстави для його перегляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши заяву ОСОБА_9 , додані до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Відповідно до положень ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно п. 4 та п. 5 ч. 2 ст. 462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Проте, нововиявленими обставинами - є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 16.05.2003, ОСОБА_9 визнано виним та засуджено за п. п. 1, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 09.09.2003 вирок Апеляційного суду Сумської області від 16.05.2003 у відношенні ОСОБА_9 залишено без змін.

В зазначеній ухвалі Верховний суд України прийшов до висновку, що при винесенні вироку від 16.05.2003 Апеляційним судом Сумської області не допущено жодних істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, та які б слугували підставами для скасування судового рішення.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, п. п. 27-28, та рішення від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Суд вважає, що не можуть вважатися нововиявленими обставинами, обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

Вказане узгоджується з висновками, зазначеними у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», заява № 69529/01, п. п. 27-28, та рішенні від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» № 2, заява № 19960/04, п. 46) відповідно до яких, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду, та рішенні від 09.06.2011 у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, п. 43, згідно якого сторони не мають ставити питання про перегляд рішення, яке набрало законної сили, лише з метою досягнути нового слухання справи.

Крім того, положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов пороти України» від 03.04.2008, визначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.

Доводи засудженого ОСОБА_9 , зазначені в заяві, щодо необхідності перегляду вироку Апеляційного суду Сумської області від 16.05.2003 за нововиявленими обставинами зводяться до незгоди з фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими вироком суду, яким його було визнано винним та засуджено, що в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України не є нововиявленими обставинами.

Також, заперечення на вирок зводяться до посилань на незаконний склад суду присяжних, а саме на те, що один з професійних суддів суддя ОСОБА_14 був неповноважним, оскільки не приймав присягу судді. Разом з тим, доказів неповноважності зазначеного судді суду не надано. У загальному доступі в низці пошукових систем мережі «Інтернет» є інформація щодо того, що ОСОБА_14 за життя був повноважним професійним суддею апеляційного суду Сумської області. Його повноваження судом присяжних не були оскаржені та від участі в розгляді кримінального провадження він не був відведений.

Таким чином, суд вважає, що заява засудженого ОСОБА_9 з доповненнями про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, а її доводи фактично зводяться до скасування вироку суду з метою досягнути нового слухання справи, а тому відсутні передбачені КПК України підстави для перегляду вироку Апеляційного суду Сумської області від 16.05.2003 за нововиявленими обставина, тому заява до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 459, 462, 466, 467 КПК України, суд, -

постановив:

Залишити заяву засудженого ОСОБА_9 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 16.05.2003 за нововиявленими обставинами без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 01.02.2021.

Головуючий - Суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3