УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року
м. Київ

справа № 463/1751/18
провадження № 51-6208 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року.
Обставини справи

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Львова,
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. З урахуванням положень статей 71, 81 КК до цього покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2015 року та постановлено остаточно вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
2. Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 27 березня 2018 року о 00:10 вихопив із рук потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «I Phone» модель «7» загальною вартістю 17150 грн та втік з місця події.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить судові рішення щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
4. На обґрунтування своєї позиції захисник зазначає, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії засудженого за частиною 2 статті 186 КК, судові рішення ґрунтуються на доказах, яким не надано належної оцінки їх достовірності та допустимості.
5. На думку захисника, апеляційний суд, при залишенні апеляційної скарги без задоволення, допущених порушень не усунув, не вмотивував належним чином своїх висновків й ухвалив рішення, яке не узгоджується з положеннями статті 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Оцінка суду

6. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
7. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього ж Кодексу.
8. У скарзі захисник, хоча і посилається на неправильне застосування кримінального закону, фактично оспорює обставини, встановлені судами.
9. Відповідно до частини 1 статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
10. Разом з тим, як убачається з доданих копій судових рішень, суд першої інстанції, дослідив усі обставини справи, які належать до предмету доказування, й відповідно до статті 94 КПК дав оцінку зібраним доказам.
11. Правильність оцінки судом першої інстанції доказів була предметом перевірки апеляційним судом, який надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційної скарги. Незгода захисника із висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судами процесуального закону. Таким чином, суд апеляційної інстанції дотримався вимог статті 419 КПК.
12. Незгода з висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення ними процесуального закону. Будь-яких інших доводів щодо порушення судами норм матеріального чи процесуального права в скарзі не наведено.
12. За встановлених судами обставин, дії засудженого кваліфіковані правильно як відкрите заволодіння майном.
З огляду на викладене, касаційна скарга та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3