ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/7347/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/825/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
перекладача - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 09 вересня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 09 вересня 2020 року ОСОБА_8 , обвинуваченому за ч.2 ст. 307 та ч.2 ст. 309 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 06 листопада 2020 року. Суму розміру застави, визначеної ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.07.2019 року в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153 680 грн., з покладенням відповідних обов`язків на обвинуваченого в разі внесення визначеної суми застави - залишено без змін.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив в своєму рішенні, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суду не надано. Таким чином, на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не перестали існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема те, що обвинувачений може переховуватись від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення , незаконно впливати на свідків.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 09 вересня 2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, обравши йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своєї апеляційної вимоги обвинувачений посилається на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, не підтверджується доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження. Прокурор не посилався на існування нових ризиків та не довів, що обставини, на які він посилається, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Обвинувачений не має наміру переховуватися, вину за пред`явленим обвинуваченням визнає частково.
Крім того, апелянт зазначає, що він зареєстрований в м. Харкові, на утриманні має малолітню дитину, одружений, навчається, у зв`язку з чим до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу сторони захисту; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та ухвалено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності та продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_8 .
Так, ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, тобто у скоєнні нетяжкого та тяжкого злочину у сфері обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, що були вчиненні 29.05.2019 року та 24.06.2019 року. Крім того, санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
Надаючи оцінку можливості існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_8 є громадянином іншої держави, мешкає без реєстрації в м. Харкові, постійного джерела доходів на території України не має, судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, свідки не допитані, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Окрім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Колегія суддів вважає, що з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження, ступінь тяжкості вчинених злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, що скоєнні з корисливих мотивів; даних про особу обвинуваченого, продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.
Щодо апеляційних доводів ОСОБА_8 про необхідністю зміни запобіжного заходу з тієї підстави, що він має поганий стан здоров`я, колегія суддів також вважає їх необґрунтованими, оскільки вони не підтверджуються відомостями матеріалів судового провадження, а також стороною захисту не надано відповідних даних щодо неможливості перебування обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства.
Твердження апелянта про те, що прокурором не доведено наявність ризиків, які були на час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжують існувати, є суб`єктивними, оскільки повністю спростовуються відомостями матеріалів судового провадження та висновками суду, що зазначені в оскаржуваному судовому рішенні.
Колегія суддів також не погоджується з апеляційними доводами про необхідністю зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який внаслідок наявності у нього співмешканки та малолітньої дитини. Вказані доводи не спростовують висновки суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час, оскільки особи на яких посилається обвинувачений мешкають в іншому місті і вказані дані не підтверджені документально . Крім того, стороною захисту не надано відповідних даних під час апеляційного розгляду.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
Окрім цього, оскаржуваною ухвалою обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою разом із визначеною сумою застави у розмірі 153680 грн., по внесенню якої ОСОБА_8 може бути звільнено з-під варти.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 09 вересня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді