04.09.2020 Справа № 756/9937/20
№ 756/9937/20
№ 1-кс/756/1665/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року місто Київ
Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт (власника майна) адвоката ОСОБА_4 та представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0005861, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 272 КК України,

в с т а н о в и в:

12 серпня 2020 року до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва надійшло вищевказане клопотання прокурора про арешт майна в об`єднаному в одне провадження кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань: за № 0005861 від 10 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, та за № 0000185 від 10 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи самоправно здійснюють будівництво багатоквартирного житлового будинку, на садибній земельній ділянці, кадастровий номер :85:039:0026, площею 0,1 га, чим завдають істотноїшкоди майну ОСОБА_5 , а також іншим власникам суміжних земельних ділянок та жителям територіальної громади міста Києва, оскільки вказану земельну ділянку не було відведено для цієї мети. Крім того, на земельній ділянці незаконно без будь-яких дозвільних документів встановлено баштовий кран, а також незаконно проводяться будівельні роботи.

У клопотанні прокурор вказує, що Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі заяви замовника будівництва фізичної особи ОСОБА_8 від 07.08.2013 надав містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 23.08.2013 № 14886/0/12/009-13, на об`єкт будівництва: «Будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 ».

ОСОБА_9 набула право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :85:039:0026 ( АДРЕСА_1 ) на підставі свідоцтва про право власності від 14 серпня 2018 року.

05 вересня 2018 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва було зареєстровано подане ОСОБА_9 повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) щодо будівництва будинку загальною площею 2800 кв.м., поверховістю 4 поверхи.

29 січня 2019 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва було зареєстровано подане ОСОБА_9 повідомлення про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 05 вересня 2018 року. При цьому у вказаному повідомленні з`явилась інформація, що загальна площа квартир у будинку складає 1687,6 кв.м., кількість квартир 21.

На сьогодні, в ході досудового розслідування було встановлено, що земельна ділянка на якій вчиняється незаконне самовільне будівництво малоквартирного багатоповерхового житлового будинку перебуває у власності ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 05 серпня 2020 року з ОСОБА_9 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 1938.

11 серпня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді від 10 серпня 2020 року було проведено огляд земельної ділянки із залученням спеціалістів. За результатами проведення якого, спеціалісти пояснили, що будівництво будинку на земельній ділянці не відповідає державним будівельним нормам в частині містобудівної документації, а також про те, що неможливо встановити назву суб`єкта господарювання, який експлуатує баштовий вантажно-підйомний кран, оскільки на момент проведення огляду на крані відсутня табличка з інформацією про заводський та обліковий номер крана, а також про дати проведення періодичних технічних оглядів, не пред`явлено проектної та технічної документації на даний кран.

Крім того, прокурор звертає увагу слідчого судді на висновки, які містяться у висновку експерта від 26.06.2020 № 527/06/2020, складеного судовим експертом за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, про невідповідність та недотримання вимог чинних нормативних документів у ході будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1 га, кадастровий номер :85:039:0026 ( АДРЕСА_1 ), а також про невідповідність містобудівного розрахунку, складеного на об`єкт: будівництва житлового будинку за вказаною адресою, на підставі якого було отримано містобудівні умови та обмеження.
Постановою прокурора від 11 серпня 2020 року земельну ділянку кадастровий номер :85:039:0026, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0005861 від 10 серпня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 272 КК України.
З огляду на викладене, з метою збереження майна в якості речового доказу, запобігання його незаконному пошкодженню, псуванню, знищенню, перетворенню (забудові) та відчуженню на користь інших осіб шляхом заборони користування будь-якими особами, в тому числі шляхом проведення будівельних або підготовчих робіт, прокурор просить вжити заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, накласти арешт на земельну ділянку приватної власності, кадастровий номер :85:039:0026, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що розташована за вищевказаною адресою.

У запереченні на це клопотання представник особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт (власника майна), ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_4 , посилаючись на безпідставність доводів, викладених у клопотанні, просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт земельної ділянки кадастровий номер :85:039:0026.
У судовому засіданні прокурор та представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали клопотання та просили його задовольнити; представник особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт (власника майна) ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши прокурора, представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт (власника майна) адвоката ОСОБА_4 та представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 вказаної норми процесуального закону арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор довів, що земельна ділянка кадастровий номер :85:039:0026, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України, зокрема, є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди правопорушення чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На підставі вищевикладених норм КПК України та встановлених обставин слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор у клопотанні та судовому засіданні довів необхідність накладення арешту на майно з тимчасовим позбавленням права на відчуження майна на користь інших осіб, а саме на земельну ділянку кадастровий номер :85:039:0026, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_10 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , договір купівлі-продажу, серія та номер 1938, виданий 05 серпня 2020 року, виданий приватним нотаріусом ОСОБА_11 ), а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідків арешту майна завданням кримінального провадження. Втручання держави в право ОСОБА_10 на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.
Разом із тим, слідчий суддя вважає, що прокурор у клопотанні не обґрунтував належним чином та в судовому засіданні не довів необхідність накладення арешту на майно з тимчасовим позбавленням права власника ОСОБА_10 на користування, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.
На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0005861, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 272 КК України, задовольнити частково.
Накласти арешт на нерухоме майно земельну ділянку, кадастровий номер :85:039:0026, площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що перебуває у власності ОСОБА_10 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з тимчасовим позбавленням права на відчуження на користь інших осіб, а також із тимчасовою забороною будь-яким особам проведення будівельних або підготовчих будівельних робіт на ній.
В задоволенні іншої частини клопотання, відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1