Провадження № 1-кп/947/1113/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника ОМР з прав дітей ОСОБА_6 ,
представника неповнолітнього ОСОБА_7 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в місті Одесі, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000055 від 29.05.2020 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ташкент, республіки Узбекистану, корейцю, громадянину України, не працюючого,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 ,раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 21.07.2015 біля 17 годин 40 хвилин неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , Республіки Білорусії, а саме за місцем мешкання неповнолітнього ОСОБА_9 , в шухляді комп`ютерного столу побачив згорток із грошовими коштами, які належать ОСОБА_10 ..
В цей час у обвинуваченого ОСОБА_8 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які належать ОСОБА_10 , та які він визначив предметом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний намір, визначивши об`єктом свого злочинного посягання грошові кошти, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на відкрите заволодіння чужим майном, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_8 , застосував насильство до неповнолітнього ОСОБА_9 , яке було небезпечним в момент застосування та виразилось в стисканні останньому шиї та погрозою вбивства. Своїми незаконними діями, обвинувачений ОСОБА_8 подавив волю до опору ОСОБА_9 , та відкрито заволодів паперовим згортком, в якому знаходилось майно ОСОБА_10 , а саме: грошові кошти в розмірі 5 000 000 не деномінованих рублів (500 рублів з урахуванням деномінації); 500 доларів США, що по курсу Національного банку республіки Білорусії з розрахунком 15 182 не деномінованих рублів (1 рубль 51 копійка з урахуванням деномінації) за 1 долар складає 7 591 000 не деномінованих рублів (759 рублів 10 копійок з урахуванням деномінації). Своїми протиправними діями, обвинувачений ОСОБА_8 спричинив майнову шкоду ОСОБА_10 на загальну суму 1259 білоруських рублів 10 копійок з урахуванням деномінації, що в еквіваленті на національну валюту згідно курсу Національного банку України станом на 21.07.2015 відповідає 18 256 гривень 95 копійок. З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядився викраденим на власний розсуд.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, визнав повністю, та пояснив, що дійсно він 21.07.2015 року перебуваючи в місті Мінськ, де мешкав неповнолітній ОСОБА_9 , в шухляді комп`ютерного столу побачив згорток із грошима, та вирішив їх викрасти. Потім він погрожував вбивством та стиснув шиї ОСОБА_9 викрав гроші та зник з ними з місця вчинення злочину. У скоєному щиро кається та просив його суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України, а також ст.103 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не досяг 18 річного віку, і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, вчинення злочину неповнолітнім, відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення вилучення грошових коштів.
Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд, враховує досудову доповідь складену сектором ювенальної пробації м. Одеси, згідно якої ОСОБА_8 , раніше не притягався до кримінальної відповідальності, розуміє серйозність вчиненого, має бажання виправлення, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, навчається добре, завжди дисциплінований та уважний, мешкає разом з рідним братом, умови проживання в сім`ї є добрими. У юнака присутня мотивація до змін та самовдосконалення. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, за умови здійснення нагляду з боку уповноваженого органу з питань пробації.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , що він скоїв злочин будучи неповнолітнім,раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, рівень розвитку відповідає віку обвинуваченого, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував та не перебуває, висновок пробації щодо можливості виправлення ОСОБА_8 , без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Таким чином, враховуючи обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст. 75,104 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 з застосуванням ст. 75,104 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Питання щодо вирішення долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, витрати на залучення експертів відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_8 , не обирався.

Речовий доказ, кепку - зберігати при матеріалах справи.

Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei» вважати повернутим за належністю законному представнику ОСОБА_11 ..

Речові докази грошові кошти у розмірі 300 доларів США та 1 711 300 білоруських рублів, вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_10 .

Речові докази: сумка та гаманець, вважати повернутими за належністю ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Суддя ОСОБА_1