Ухвала
Іменем України
19 січня 2021 року

м. Київ
провадження № 51-2746ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року клопотання Солом`янського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_4 для

відбування призначеного судом покарання задоволено, скасовано звільнення ОСОБА_4 , засудженого вироком Солом`янського районного

суду м. Києва від 21 січня 2016 року на строк у виді п`яти років позбавлення волі, від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання згідно з вироком суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року зазначену ухвалу районного суду залишено без змін.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вказані судові рішення на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України.
На адресу Верховного Суду від засудженого ОСОБА_4 надійшла заява, яка по суті є касаційною скаргою, з доданими до неї додатками.
Як убачається зі змісту поданої заяви, засуджений знову порушує питання про перевірку у касаційному порядку ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року та ухвали Київського апеляційного суду від 18 жовтня

2018 року.
Перевіривши заяву, яка по суті є касаційною скаргою, з доданими до неї додатками та копіями судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Як убачається зі змісту оскаржуваних ухвал, вони стосуються питання, пов`язаного з виконанням вироку, і постановлені відповідно до розділу VІІІ «Виконання судових рішень» КПК України.

Частиною 6 ст. 539 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Аналіз наведеної норми закону вказує на те, що ухвали апеляційного суду, постановлені за результатом перегляду ухвал місцевих судів, які стосуються вирішення питань щодо порядку виконання вироків, касаційному оскарженню не підлягають, оскільки таке оскарження не передбачене у цій же статті кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
З огляду на те, що вирішення судом питань, зазначених у ст. 537 КПК України, у тому числі про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком (п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України), належить до процесуальних дій, які безпосередньо не пов`язані із вчиненням особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, натомість стосується виключно порядку виконання вироку, ухваленого за результатами кримінального провадження, який набрав законної сили, тому відповідні ухвали місцевого й апеляційного судів не перешкоджають кримінальному провадженню та не можуть бути оскарженні у касаційному порядку на підставі ч. 2 ст. 424 КПК України.
Така позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к).
З урахуванням викладеного, оскаржувані ухвали Солом`янського районного

суду м. Києва від 22 грудня 2017 року та Київського апеляційного суду

від 18 жовтня 2018 року не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження в разі, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3