Справа № 710/1242/20
Провадження № 1-кп/710/23/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення -
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03 жовтня 2019 року за №0000417, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого начальником відділу сервісу електроінструменту та верстатів ТОВ «TEKMAN», громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України
ВСТАНОВИВ:
02.10.2019 близько 18 години 30 хвилин водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , рухаючись автодорогою зазначеним автомобілем на 114 км+700 м. автомобільної дороги сполученням «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань» у напрямку від села Лозуватка, Шполянського району, Черкаської області у напрямку міста Шпола, Черкаської області порушив вимоги п. 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із автомобілем «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному напрямку руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 15.07.2020 №02-01/632 отримав травми у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, закритого перелому лівої ліктьової кістки, перелому основної фаланги п`ятого пальця правої кисті, рани лівої лобно-тім`яної ділянки, лівого ліктьового суглобу, садна лівої здухвинної ділянки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 у повній мірі підтримала обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просила визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК Українита призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 дав показання, що 02 жовтня 2019 року близько 13 години рухався на своєму авто «Hyundai Sonata» зі швидкістю 60 км/год по трасі Золотоноша-Умань від м. Шпола, без пасажирів, пора доби була світлою. В зустрічному напрямку рухався автомобіль «Mitsubishi Lancer», який почав швидко змінювати рух, його почало зносити праворуч, фактично рухався поперек дороги по смузі потерпілого. Відбулося зіткнення автомобілів, потерпілий отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого лікувався у лікарні. Зазначив, що стан дороги був нормальний, вибоїн та катастрофічних ям не було. Проводився слідчий експеримент на якому потерпілий працівникам поліції показав всі обставини дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, щиро покаявся, просив вибачення у потерпілого, з кваліфікацією кримінального правопорушення погодився, обставини справи не заперечував. Зазначив, що не згоден що порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, бо не збирався виїжджати на зустрічну полосу, це сталося не навмисно, обвинувачений не впорався з керуванням і виїхав на зустрічну смугу руху.
Судом досліджено наступні письмові докази, що підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України:
- висновок експерта №4/639 від 27.08.2020 Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_7 (а.с.181-183);
- довідка про витрати на проведення експертизи №4-000639 від 27.08.2020 в кримінальному провадженні №0000417 (а.с.184);
- протокол проведення слідчого експерименту від 13 серпня 2020 року з таблицею фотозображень за участю потерпілого ОСОБА_5 (а.с.185-193);
- висновок експерта №02-01/632 від 15.07.2020 Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи» про проведення судово-медичної експертизи по медичним документам на ім`я ОСОБА_5 (а.с.194-195);
- висновок експерта №4/484 від 10.07.2020 Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_8 (а.с.196-202);
- довідка про витрати на проведення експертизи №4-000484 від 10.07.2020 в кримінальному провадженні №0000417 (а.с.203);
- висновок експерта №4/485 від 10.07.2020 Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_8 (а.с.204-209);
- довідка про витрати на проведення експертизи №4-000485 від 10.07.2020 в кримінальному провадженні №0000417 (а.с.210);
- висновок експерта №4/486 від 26.08.2020 Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_7 (а.с.211-215);
- довідка про витрати на проведення експертизи №4-000486 від 26.08.2020 в кримінальному провадженні №0000417 (а.с.216);
- ухвала Шполянського районного суду Черкаської області про арешт майна від 04.10.2020 у кримінальному провадженні №0000417 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.217-221);
- постанова про визнання речових доказів від 03 жовтня 2019 року в кримінальному провадженні №0000417 слідчого СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 (а.с.224);
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 жовтня 2019 року з таблицею фотозображень та схемою пригоди (а.с.225-234).
Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , є досліджені в судовому засіданні наступні письмові документи: копія паспорта ОСОБА_4 ; вимога про судимості обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно яких обвинувачений раніше не судимий, довідка КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром Дніпропетровської обласної ради» від 10.07.2020 №5109 згідно якої, ОСОБА_4 в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не знаходиться; характеристика з місця роботи, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 дисциплінований робітник, ініціативний, взаємовідносини з колективом має хороші, володіє високою працездатністю, сумлінно ставиться до праці; досудова доповідь ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 09.12.2020, згідно якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірність небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_4 низький (а.с.235-244).
Враховуючи викладене, суд, допитавши потерпілого, обвинуваченого, дослідивши письмові докази, матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена повністю.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, суспільну небезпеку скоєного, правову позицію прокурора, думку потерпілого, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позитивну характеристику обвинуваченого з місця роботи, те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
З урахуванням всіх вказаних обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та шляхом призначення покарання в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про розмір штрафу, який підлягає стягненню з обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Санкція частини 1 статті 286 КК України в редакції на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Законом України № 2617-VІІІ від 22.11.2018 (чинним з 01.07.2020) внесено зміни до частини 1 статті 286 КК України, згідно з якими в абзаці другому частини першої слова "від двохсот до п`ятисот" замінено словами "від трьох тисяч до п`яти тисяч", а слова "або без такого" виключено.

Згідно з частиною 2 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Оскільки редакція частини 1 статті 286 КК України, чинна з 01.07.2020, передбачає більш суворе покарання, аніж попередня, до вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, підлягає застосуванню частина 1 статті 286 КК України в редакції, чинній на час його вчинення, у зв`язку з чим суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому попередньою редакцією частини 1 статті 286 КК України, і не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 та ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 85327,00 грн з ОСОБА_4 та в розмірі 98000,00 грн з ТДВ «Альфа-Гарант». Також потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 300000,00 грн.
Вказаний позов обвинувачений ОСОБА_4 заперечує та зазначив що ним була компенсована в добровільному порядку майнова шкода у розмірі 121600,00 грн. Потерпілий ОСОБА_5 визнав та підтвердив факт про отримання грошової суми у вказаному розмірі.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_4 була повністю відшкодована потерпілому ОСОБА_5 матеріальна шкоди, оскільки судом встановлено, що останньому обвинувачений в добровільному порядку відшкодував заявлену матеріальну шкоду.
ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» надала до суду відзив, який зареєстрований 23.11.2020 за №7225/20-Вх на цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 98000,00 грн, у якому страхова компанія просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 мотивувавши це тим що відсутній вирок в кримінальній справі, який набрав законної сили. Позивач зможе претендувати на отримання страхового відшкодування лише після набрання вироком у кримінальному провадженні законної сили та виконання ним обов`язків визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.136-138).
Згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 №4, кожен водій транспортного засобу повинен мати поліс обов`язкового страхування і якщо є такий поліс, то суд повинен за заявою позивача залучити до участі у справі страхову компанію, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винуватця.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно п.22.1. ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Нормами ст.9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіянні майну потерпілих.
Згідно п. 36.6. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Отже, страхова компанія повинна здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, яка вказана в полісі з відрахуванням суми франшизи, яка не входить до страхової суми, тобто у загальній сумі з відрахуванням 98000,00 грн. (дев`яносто вісім тисяч гривень).
Встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.
Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.
Позивач зазначає, що внаслідок пошкодження автомобіля, а також отриманих тілесних ушкоджень, у останнього на тривалий час змінився його звичний ритм життя і нормальні життєві зв`язки. Позивач констатує характер і обсяг душевних та психічних страждань, їх тривалість, немайнові втрати, вимушеність змін в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, що є підґрунтям моральної шкоди та оцінює таку шкоду в сумі 300000,00 грн.
Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням викладеного, суд вважає розумним та справедливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.
Процесуальні витрати складають: 653,80 грн на проведення судової автотехнічної експертизи; 2615,20 грн на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи; 2615,20 грн на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу; 2615,20 грн на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу та підлягають стягненню в дохід держави.
Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому слідстві не обирався.
Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 370,371,374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн (п`ять тисяч сто гривень).
Речові докази: автомобілі «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_2 та «Mitsubishi Lancer» р.н. НОМЕР_3 , які знаходяться на зберіганні на майданчику тимчасового тримання Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП у Черкаській області повернути власникам.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у сумі 8499,40 грн (вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень 40 копійок), які складаються з 653,80 грн на проведення судової автотехнічної експертизи; 2615,20 грн на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи; 2615,20 грн на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу; 2615,20 грн на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», б-р Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133, , інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , інші відомості про особу суду не відомі, матеріальну шкоду у розмірі 98000,00 грн (дев`яносто вісім тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23 квітня 1998 року, інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , інші відомості про особу суду не відомі, моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1