Справа № 202/4101/20
Провадження № 1-кс/202/5023/2020
У Х В А Л А
Іменем України
16 липня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000043 від 09.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000043 від 09.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.01.2020 року накладено арешт на рушницю ІЖ-43-Е № НОМЕР_1 , власником якої є він, заявник. Під час розгляду клопотання про арешт вказаного майна він присутнім не був.

На теперішній час відпала потребу у застосуванні арешту даного майна, оскільки з моменту накладення арешту пройшло пів року. Заявник вважає, що протягом вказаного тривалого терміну орган досудового розслідування вже провів всі необхідні слідчі дії та експертизи з зазначеним майном, а також, що скасування арешту не призведе до наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

У зв`язку з викладеним, заявник просив скасувати арешт,накладений на рушницю ІЖ-43-Е № 9644254 та повернути її йому.
В судовому засіданні заявник підтримав заявлене клопотання та наполягав на його задоволенні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Вислухавши заявника, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000043 від 09.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України.
Відповідно до протоколу огляду предмета від 10.01.2020 року було вилучено предмет схожий на рушницю.
Постановою старшого слідчого СВ Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 11.01.2020 року вилучена 10.01.2020 року в ході проведення огляду предмета рушниця ІЖ-43-Е № НОМЕР_1 була визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.01.2020 року був накладений арешт на рушницю ІЖ-43-Е № 9644254.
Постановою виконувача обов`язків прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 24.01.2020 року здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 від 09.01.2020 року доручено СУ ГУНП в Дніпропетровській області.
Відповідно до висновку експерта № 19/104-7/1/130 від 14.02.2020 року предмет, наданий на дослідження, є мисливською гладкоствольною вогнепальною зброєю.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, котрий застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, котрі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за котрих жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Враховуючи, що з матеріалів кримінального провадження № 0000043 від 09.01.2020 року вбачається, що на цей час органом досудового розслідування проведена більша частина необхідних слідчих та процесуальних дій, в той же час вказане майно, на яке накладено арешт, залишається речовим доказом у кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому не завершено та рішення по суті не прийнято, слідчий суддя вважає, що відчуження або передання іншим особам рушниці може негативно вплинути на кримінальне провадження, а тому клопотання ОСОБА_3 необхідно задовольнити частково, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.01.2020 року на рушницю ІЖ-43-Е № НОМЕР_1 , у частині заборони користування вказаним майном.
Скасовуючи частково арешт, слідчий суддя виходить з того, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи: для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина (рішення Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії").
Разом з тим, з огляду на завершення проведення більшої частини судових експертиз у кримінальному провадженні, предметом дослідження яких є вилучена рушниця, істотна причина для подальшого позбавлення власника або володільця зазначеного майна права користування ним відпала.
Таким чином, клопотання необхідно задовольнити частково, скасувавши арешт, накладений на рушницю ІЖ-43-Е № НОМЕР_1 , у частині заборони користування нею. При цьому власник або володілець майна не позбавлений у подальшому заявити клопотання про скасування арешту в цілому.
Керуючись ст.ст. 171, 174, 369-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.01.2020 року на рушницю ІЖ-43-Е № НОМЕР_1 , в частині заборони користування вказаним майном, залишивши заборону його відчуження.
Передати на відповідальне зберігання ОСОБА_3 рушницю ІЖ-43-Е № 9644254.
У задоволенні інших вимог клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1