233 Справа № 233/3221/19
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка подання Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII стосовно:
- ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Власівка, Краснодонського району, Луганської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, працездатного, який не працює та не навчається, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого 17 травня 2006 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком на 2 роки; 03 вересня 2008 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 118, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі; 25 червня 2009 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 115, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі, Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06.11.2009 року вирок змінено, вважати засудженим за ст.ст. 118, 71 КК України до 2 років позбавлення волі; 16 травня 2011 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки, по вироку Апеляційного суду Донецької області від 27 січня 2012 року вирок скасовано, вважати засудженим за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 2 років позбавлення волі, 05.12.2013 року звільнений з Калінінської ВК Донецької області за відбуттям терміну покарання; 19 березня 2014 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки, ухвалою Донецького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року вирок залишено без змін; засудженого за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, -

В С Т А Н О В И В:
Заступник начальника Костянтинівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області ОСОБА_6 звернулась до суду з поданням про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII) відносно ОСОБА_5 засудженого 16 жовтня 2019 року вказуючи, що вирок набув законної сили 16 листопада 2019 року, прийнятий до виконання 21 листопада 2019 року.

01 липня 2020 року набув чинності Закон № 2617-VIII, яким змінено санкцію статті за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України з позбавлення волі на обмеження волі.

Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст. 5, 74 КК України, статті 537 КПК України, органом пробації надіслано до суду матеріали стосовно засудженого ОСОБА_5 для вирішення питання про приведення вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2019 року у відповідність до Закону.

Представник Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області ОСОБА_4 у судовому засіданні подання підтримав, просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення подання, адже даним законом буде погіршено його становище, бажає бути засудженим до 2 років позбавлення волі.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні, враховуючи думку засудженого, просив відмовити у задоволенні подання, посилаючись на те, що при застосуванні Закону України № 2617-VIII буде погіршено становище засудженого.
Вислухавши думку засудженого ОСОБА_5 , представника Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок набув законної сили 16 листопада 2019 року
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Вищевказаним законом внесені зміни до ст. 309 КК України, внаслідок яких санкцією ч. 1 ст. 309 КК України не передбачене покарання у виді позбавлення волі.
У поданні порушено питання приведення у відповідність до Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2019 року.
Згідно Закону України № 2617-VIII, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
На момент же вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та винесення судом вироку, діяв Закон України № 270-VI від 15 квітня 2008 року, яким за даний злочин передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України було призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
Орган пробації на підставі ст. 537 КПК України звернувся до суду з поданням, за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ст. 74 КК України.
При цьому, порушуючи у поданні питання про пом`якшення призначеного засудженому покарання, орган пробації не наводить конкретних вимог щодо виду та міри покарання, яке у даному випадку фактично необхідно замінити покарання останньому.
За правилами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 покарання не відбував, оскільки на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 1 рік.
Частиною 2 ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Виходячи зі ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Отже, згідно ч. 3 ст. 74 КК України, суд фактично мав би замінити призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в новій санкції більш м`якого виду покарання.
Таким чином, з урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону України №2617-VIII, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік за ч. 1 ст. 309 КК України засудженому ОСОБА_5 може бути замінено лише на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Міра покарання це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначену судом.
З урахуванням змін внесених Законом України № 2617-VIII до санкції ч. 1 ст. 309 КК України пом`якшується вид покарання, проте з урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України посилюється строк покарання.
За таких обставин, максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згідно Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, значно перевищує строк призначеного засудженому вироком суду покарання у виді позбавлення волі, а тому приведення вироку суду у відповідність до вимог вказаного Закону, у даному випадку, погіршує становище засудженого.
З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 72, 74 КК України, ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні подання Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII відносно засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1