печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0000260 від 19.03.2019 року прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000260 прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000260 від 19.03.2019 року прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000260 прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000260 від 19.03.2019 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 205 (чинна до 25.09.2015), ч. 2 ст. 205-1 (чинна до 28.04.2020) КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у четвертому кварталі 2015 року (більш точна дата та час слідством не встановлено) ОСОБА_6 обіймаючи посаду, яка пов`язана із використанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, тобто згідно із ч. 3 ст. 18 КК України будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, використовуючи критичну ситуацію пов`язану із нестачею у достатній кількості підприємств для проведення ремонту дизельних двигунів М756 (М756Б) дизель-поїздів, яка склалася в Укрзалізниці в цілому та безпосередньо на ДТГО «Львівська залізниця», а в подальшому і у

ПАТ «Укрзалізниця», його регіональних філіях, володіючи інформацією про те, що у 2015 році ПрАТ «ДТРЗ» не було атестоване на ремонт дизельних двигунів М756 в обсязі КР-1, КР-2, достовірно знаючи, що жодних робіт із модернізації дизельних двигунів М756 на ПрАТ «ДТРЗ» не може бути проведено у зв`язку з відсутністю в указаного підприємства необхідних спеціалістів та обладнання, а також усвідомлюючи, що Правилами капітальних ремонтів КР-1, КР-2 дизель-поїздів ДР1 в/і НОМЕР_1 , затвердженими та введеними в дію наказом Укрзалізниці від 13.12.2005 № 692-ЦЗ, не передбачено здійснення модернізації дизельних двигунів оскільки п.п. 4.3, 4.4 згаданих правил передбачено заміну дизелів незалежно від стану, з метою заволодіння чужим майном (грошовими коштами ПАТ «Укрзалізниця» - АТ «Укрзалізниця») під виглядом проведення на ПрАТ «ДТРЗ» робіт з модернізації дизельних двигунів М756.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у цей же період часу вступив у злочинну змову та залучив до вчинення злочину невстановлених в ході проведення досудового розслідування службових осіб Укрзалізниці. За злочинним задумом ОСОБА_6 вказані особи мали сприяти вчиненню кримінальних правопорушень шляхом усунення перешкод.

25.08.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205-1 КК України, серед іншого, у тому, що жодних робіт з модернізації (ремонту) дизелів М756 серед яких є № 0606-7263відповідно до договору від 25.10.2016 № П/НРП-161571/НЮ, укладеного між регіональною філією «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» - замовник та ПрАТ «ДТРЗ» - виконавець, і додаткової угоди до нього від 27.12.2016 № 1, на модернізацію лінійного обладнання моторвагонного рухомого складу 13 дизельних двигунів М756 у відповідності до вимог Правил капітального ремонту КР-1, КР-2 дизель-поїздів ДР1 в/і на загальну суму 28 579 200,00 грн., не проводилось.

У органу досудового розслідування є всі підстави вважати, щозазначений двигун зберіг на собі сліди вчиненого злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постановою слідчого від 17.06.2020оглянутий дизельний двигун марки М-756 за № 0606-7263 визнано речовим доказом.

Прокурор вказує, що накладення арешту на дизельний двигун М-756 за № 0606-7263 обумовлена необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження і т.і. Перетворення або знищення зазначеного майна може призвести до втрати обставин та відомостей які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначений автомобіль, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 64-2 КПК України - третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від його застосування слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.
Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від його застосування слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на дизельний двигун марки М-756 за № 0606-7263, шляхом позбавлення права власника акціонерного товариства «Українська залізниця»(), на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1