Справа №585/3122/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/135/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Суми кримінальне провадження № 585/3122/19 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.09.2019 щодо переведення засудженого ОСОБА_7 до приміщення камерного типу строком на 3 місяці,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні подання начальника ДУ «Роменська ВК (№ 56)» про переведення засудженого ОСОБА_9 до приміщення камерного типу, оскільки засудженому не вручена пам`ятка про права та обов`язки і не роз`яснено їх. Суд в ухвалі про проведення судового засідання у режимі відеоконференції не зазначив про доручення службовій особі вчинити відповідні дії, безпідставно відмовивши 19.08.2019 у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про заміну адвоката та не повідомивши його про судове засідання 22.08.2019. Подання не містить посилань на факти вчинення засудженим правопорушення чи порушення ним норм КВК, а в рішенні дисциплінарної комісії зазначено про накладення дисциплінарного стягнення ПКТ-3, що позбавило можливості засудженому зрозуміти, який вид покарання до нього застосований та оскаржити рішення комісії. З витягу протоколу засідання дисциплінарної комісії не убачається чи була вона повноважною та чи дотримані процедурні вимоги, встановлені ст. 135 КВК щодо його прийняття, не було опитано засуджених та не долучено до матеріалів справи відеозапису вилучення мобільного телефону у засудженого. Дисциплінарне стягнення накладене на засудженого поза межами встановленого ч. 3 ст. 134 КВК десятиденного строку з дня виявлення проступку, а рішення про переведення до ПКТ було ухвалене дисциплінарною комісією, а не начальником установи, який має ухвалювати рішення про поміщення до дисциплінарного ізолятора.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.09.2019 переведено засудженого ОСОБА_9 до приміщення камерного типу строком на 3 місяці за поданням начальника Роменської ВК № 56 від 16.08.2019. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що ОСОБА_9 є злісним порушником порядку відбування покарання, не виконує покладені обов`язки, порушує встановлені заборони, внаслідок чого до нього неодноразово застосовувались заходи впливу, які позитивних змін в поведінці засудженого не потягли.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_8 , який погодився з апеляційною скаргою частково, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно п. 13-2 ч. 1 ст. 537 КПК, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери), згідно ч. 1 ст. 132 КВК за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, може застосовуватися такий захід стягнення, як переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців. При цьому при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку, а стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу (ч. 1, 9 ст. 134 КВК). Поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду (ч. 6 ст. 135 КВК).

ОСОБА_9 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2014 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК до 7 років 1 місяця позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Роменська ВК № 56». За період відбування покарання з 20.06.2014 по 04.07.2019 має: 1 заохочення за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки; 8 непогашених стягнень, серед яких 2 ДІЗО. Всього за час відбування покарання на ОСОБА_9 накладені 51 стягнення, серед яких 8 ДІЗО, 1 карцер та 4 переведення до приміщення камерного типу.

14.08.2019 у ОСОБА_9 виявлено та вилучено мобільний телефон, що підтверджено рапортами працівників ВК, протоколом вилучення № 108 від 14.08.2019, здійсненого у присутності 2 понятих та актом проведення обшуку від 14.08.2019, у зв`язку з чим рішенням дисциплінарної комісії установи про накладення стягнення від 15.08.2019 ОСОБА_9 (заслухавши його пояснення) оголошено стягнення ПКТ-3 за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон, яке полягає в тому, що 14.08.2019 о 10 год у нього виявлено та вилучено мобільний телефон, тобто вказаним діянням він порушив ст. 107 КВК та р. 2 п. 5 ПВР.

Рішення суду першої інстанції про задоволення подання начальника ДУ «Роменська ВК (№ 56)» та переведення засудженого ОСОБА_9 до приміщення камерного типу на строк три місяці є законним, обґрунтованим, належним чином мотивованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки засуджений ОСОБА_9 є злісним порушником порядку відбування покарання, за період перебування в установі характеризується виключно негативно, а застосування інших заходів впливу до нього виявилось безуспішним.

Доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали та істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Що стосується тверджень сторони захисту про не вручення засудженому пам`ятки про права та обов`язки і не роз`яснено її зміст, на думку колегії суддів не свідчить про істотне порушення його прав та законних інтересів, оскільки згідно ч. 3 ст. 43 КПК засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

ОСОБА_9 , будучи неодноразово засудженим, починаючи з 1997 року, ознайомлений зі своїми процесуальними правами і у разі їх недотримання мав повне право заявляти відповідні клопотання, чим активно користувався в суду першої інстанції, проте про необхідність такого роз`яснення заявив лише адвокат у поданій апеляційній скарзі. При судовому розгляді у першій інстанції ОСОБА_9 був забезпечений як захисником, так і перекладачем.

ЄСПЛ в своїх рішеннях у справах проти України також неодноразово зазначав, що однією з ролей національних судів є організація судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними. Запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів.

Колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» (Smirnova v. Ukraine), заява № 36655/02), де Суд зазначив, що «провадження було також затягнуте значною мірою новими розглядами справи. Проте, справа (відповідно до зауважень самого Уряду) не була складною з точки зору права».

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про заміну його захисника та неповідомлення адвоката ОСОБА_13 про судове засідання 19.08.2019, оскільки судове засідання 11.09.2019, коли відбувся розгляд справи, проведене за участю залученого засудженим захисника ОСОБА_13 .

Відсутність в поданні начальника установи виконання покарань посилань на факт вчинення засудженим правопорушення чи порушення певних норм КВК, жодним чином не свідчить про незаконність ухвали суду, оскільки зазначені відомості наявні в доданих до подання матеріалах, а відповідно п. 13-2 ч. 1 ст. 537 КПК, суд вирішує питання не накладення стягнення, а застосування вже накладеного рішенням дисциплінарної комісії стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Зважаючи на неодноразове попереднє переведення засудженого ОСОБА_9 до приміщення камерного типу (одиночної камери) його доводи про незрозумілість скорочення ПКТ-3 видаються необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність відеозапису вилучення мобільного телефону колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки матеріали кримінального провадження містять достатньо інших доказів вчинення засудженим порушення режиму відбування покарання, а сам засуджений відмовився давати письмові пояснення з цього приводу. При цьому матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б ставили під сумнів наявність повноважень у дисциплінарної комісії, незважаючи на тривалий час судового розгляду.

Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги про те, що дисциплінарне стягнення накладене на засудженого поза межами встановленого ч. 3 ст. 134 КВК десятиденного строку, а рішення про переведення до ПКТ ухвалене дисциплінарною комісією, замість начальника установи, який має ухвалювати рішення про поміщення до дисциплінарного ізолятора, оскільки дисциплінарне стягнення накладене на засудженого рішенням дисціплінарної комісії у межах повноважень згідно ч. 6 ст. 135 КВК на наступний день після виявлення проступку. При цьому, як зазначалось вище, суд вирішує тільки можливість застосування даного виду накладеного стягнення.

Крім того, закон не уповноважує начальника установи виконання покарань приймати рішення про накладення стягнення, а тільки надає йому право поміщати засудженого в дисциплінарний ізолятор строком до однієї доби до прийняття рішення про застосування стягнення (абз 4 ч. 6 ст. 135 КВК).

На підставі викладеного, ухвалу суду щодо переведення засудженого ОСОБА_9 до приміщення камерного типу строком на 3 місяці, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.09.2019 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4