печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6657/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо можливості зміни міри запобіжного заходу у кримінальному проваджені вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 та ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебуває на розгляді суду.
У судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання обвинувачених під вартою.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити обраний до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку тримання під вартою, обвинувачений підтримав думку свого захисника.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти продовження строків триманні під вартою.
Вирішуючи питання стосовно зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.
На даний час у кримінальному провадженні виникли та стали достатніми підстави для висновку про можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що тримаються під вартою, на більш м`який.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.
Суд вважає, що подальше перебування обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особи знаходяться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час не є доведеним.
Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.
У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, тривалість знаходження обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою, особи обвинувачених, наявність постійного місця проживання, суд вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 331 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 .
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - негайно з-під варти в залі суду.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби за адресою: АДРЕСА_2 .
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - негайно з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатись із населного пункту, де він проживає, без дозволу суду.

Визначити строк дії покладених судом обов`язків до 27 грудня 2020 року включно.
Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органів Національної поліції України з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання обвинувачених.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1