ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи:662/158/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/ 153/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: 15 ч.3, ст. 185 ч. 3, 122 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0000283 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 01.10.2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Світле, Джанкойського району, АР Крим, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання:

- за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.122 КК України - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначеноВасильєву ОСОБА_10 покарання - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки. Відповідно до ч.1 п. 1,2 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Суд встановив, що ОСОБА_7 30.05.2020, близько 01:30 години, в с.Новомихайлівка Новотроїцького району Херсонської області умисно, керуючись корисливими мотивами направленими на протиправне заволодіння чужим майном, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, таємно, шляхом пошкодження вхідних дверей проник до приміщення магазину «ФОП ОСОБА_9 », розташованого по АДРЕСА_2 , де намагався незаконно заволодіти грошовими коштами в сумі 383,00 гривні, однак був затриманий ОСОБА_8 у зв`язку з чим, не довів свій злочинний намір до кінця з незалежних від його волі обставин та під час сварки, яка виникла раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс металевою гирею один удар в область лівої стопи ОСОБА_8 внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основи другої пястної кістки лівої стопи, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я.

В апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 посилаються на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі винного внаслідок м якості. Просять скасувати вирок в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, яке належить відбувати реально. В обґрунтування апеляційних вимог посилаються на те, що суд не врахував особу винного, який вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, вчинення ним тяжкого корисного злочину та кримінального проступку.

До суду апеляційної інстанції потерпілі не з`явились про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 405 КПК неявка потерпілих не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданих апеляційних скарг, обвинуваченого та прокурора, які просили відхилити апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні злочинів, за які його засуджено, в апеляційних скаргах не оспорюються, отже в силу ч. 2 ст. 404 КПК апеляційним судом не перевіряються.

Доводи апеляційних скарг потерпілих про невідповідність призначеного судом ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру . Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційних скаргах на те, що суд призначив ОСОБА_7 явно несправедливе покарання через м`якість, потерпілі не наводять переконливих мотивів на їх обґрунтування.

Так, суд урахував, характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_7 злочинів, щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання, відомості про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, і дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі, та можливість звільнення його від покарання з випробуванням, оскільки його виправлення та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому, апеляційний суд констатує, що районний суд призначив обвинуваченому покарання за кожен із злочинів у виді позбавлення волі не у мінімальному розмірі, при цьому ч. 1 ст. 122 КК передбачає й альтернативні, менш суворі види покарання, такі як виправні роботи та обмеження волі. Наведений факт свідчить про необґрунтованість апеляційних скарг потерпілих щодо м`якості призначеного покарання.

При звільненні обвинуваченого від покарання з випробуванням, суд визначив максимальний іспитовий строк, протягом якого поклав на обвинуваченого відповідні обов`язки, недотримання яких потягне за собою скасування випробування, що має стримувати ОСОБА_7 від вчинення нових злочинів та дасть можливість довести своє виправлення.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його м`якість, апеляційний суд підстав не вбачає.

Істотних порушень КПК, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 01.10.2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: три підписи