Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості

22 січня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

зі сторони обвинувачення:

прокурор ОСОБА_3 ,

зі сторони захисту:

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква угоду про визнання винуватості, яка укладена 22 січня 2021 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000080 внесеному до ЄРДР 23 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Згідно із угодою про визнання винуватості, яка укладена 22 січня 2021 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000080 внесеному до ЄРДР 23 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, сторони погодили таке.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачувався у тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду стрільця помічника гранатометника 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 17 грудня 2016 року о 08:00 год. не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_1 та до 09 жовтня 2020 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачувався у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби) злочині, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.

Кримінальним правопорушенням фізичної, майнової та моральної шкоди не завдано.

Обвинувачений ОСОБА_4 діючи добровільно, ініціював укладення даної угоди і, щиро каючись, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та врученій йому підозрі у вчиненні кримінального правопорушення.

При укладенні угоди сторони приймають до уваги обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, зокрема ОСОБА_4 щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю, на момент вчинення кримінального правопорушення в силу ст. 89 КК України був не судимий.
Враховуючи те, що кримінальним правопорушенням фізичної, майнової та моральної шкоди не завдано.

Також, сторони при укладенні угоди приймають такі обставини, обвинувачений є учасником бойових дій та брав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

За таких обставин, наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_4 та з урахуванням тяжкості злочину, особи винного, можливості виправлення засудженого без відбування покарання, у зв`язку з цим вбачаються підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 при укладенні угоди положення ст. 75 КК України, і звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, сторонами узгоджено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процедура розгляду, позиції учасників кримінального провадження.
В судовому засіданні від 22 січня 2021 року, учасники судового провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 22 січня 2021 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000080 внесеному до ЄРДР 23 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Заслухавши їх, суд дослідив матеріали кримінального провадження № 0000080 внесене до ЄРДР 23 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та видалився до нарадчої кімнати.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
Згідно із вироком Старобільського районного суду Луганської області від 17 грудня 2018 року, ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до інформації наданої Старобільським районним судом Луганської області, лист № Р-1-22.01.2021/8312 від 22 січня 2021 року, ОСОБА_4 сплатив штраф у повному обсязі по квитанції № 32003 від 21 січня 2021 року через АТ «АБ» РАДАБАНК м. Київ.

Мотиви з яких виходить суд при постановленні ухвали, і положення закону якими він керувався.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Згідно із ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Як встановлено судом, згідно із вироком Старобільського районного суду Луганської області від 17 грудня 2018 року, ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до інформації наданої Старобільським районним судом Луганської області, лист № Р-1-22.01.2021/8312 від 22 січня 2021 року, ОСОБА_4 сплатив штраф у повному обсязі по квитанції № 32003 від 21 січня 2021 року через АТ «АБ» РАДАБАНК м. Київ.

Згідно із ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені за вчинення злочину до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, … якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 5 ст. 90 КК України, якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново.

Отже, оскільки ОСОБА_4 покарання призначене вироком Старобільського районного суду Луганської області від 17 грудня 2018 року відбув лише 21 січня 2021 року, його судимість не погашена.

Таким чином, в угоді про визнання винуватості, яка укладена 22 січня 2021 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000080 внесеному до ЄРДР 23 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, не враховано наявність у ОСОБА_4 судимості за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 17 грудня 2018 року.

Отже, вона суперечить закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. 474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, яка укладена 22 січня 2021 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000080 внесеному до ЄРДР 23 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Розгляд кримінального провадження № 0000080 внесеному до ЄРДР 23 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України продовжити в загальному порядку.

Дана ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1