У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року справа № 607/15178/20
провадження №1-кс/607/6500/2020
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3
підозрюваної ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, працюючої фізичною особою-підприємцем, проживаючої та зареєстрованої по АДРЕСА_1 , на утриманні є двоє дітей 2007 та 2011 року народження, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді, в рамках кримінального провадження №0000017 від 24 січня 2020 року, із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 24 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянки ОСОБА_4 , точної дати і часу органом досудового розслідування не встановлено, виник злочинний умисел, направлений на особисте збагачення внаслідок зберігання, перевезення та пересилання з метою збуту громадянам України на території міста Тернополя незаконно виготовлених голографічних захисних елементів, які містяться на підроблених офіційних документах, а саме ІД-картках громадян країн Європейського Союзу.

Переслідуючи мету збагачення, шляхом виготовлення з метою збуту та збут незаконно одержаних голографічних захисних елементів ОСОБА_4 вступила в злочинну змову із ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, у невстановлений слідством період часу та спосіб, ОСОБА_4 , будучи фізичною особою-підприємцем КВЕД -2010, маючи на меті отримати частину прибутку, керуючись корисливим мотивом, підшуковувала осіб, яким необхідно виготовити підроблені офіційні документи - ІД-картки громадян Європейського Союзу та інші документи, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , достовірно усвідомлювала, що останній безпосередньо співпрацює з невстановленою слідством особою, яка незаконно володіє голографічними захисними елементами, які наносять на ІД-картку громадян Європейського Союзу, при цьому використовує спеціальне обладнання, домовлялася про умови отримання таких документів та їх вартість.

Так, 30.07.2020р. о 11 годині 57 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні офісу, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та яким користується у своїй підприємницькій діяльності ОСОБА_4 , звернувся до останньої з приводу надання допомоги у виготовленні для нього підробленої ІД-картки громадянина Європейського Союзу на що остання погодилась та повідомила, що цим займається ОСОБА_8 . Після чого зателефонувала на мобільний номер № НОМЕР_1 останнього та повідомила про необхідність виготовлення картки. Після завершення телефонної розмови ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_9 про вартість готової картки, яка становитиме 250 Євро, термін її виготовлення 3-4 дні та необхідність фото останнього, яке він має скинути на її електронну пошту. Отримавши фотографію ОСОБА_9 , у невстановлений органом досудового розслідування час та спосіб, ОСОБА_4 надіслала її ОСОБА_8 , який в свою чергу, отримавши замовлення від ОСОБА_9 на виготовлення ІД-картки громадянина Європейського Союзу у період часу з 30.07.2020р. по 10.08.2020р., маючи при цьому всі необхідні персональні дані для виготовлення ІД-картки громадянина Європейського Союзу передав їх за допомогою мобільного додатку невстановленій слідством особі. При цьому, ОСОБА_8 достовірно знав, що остання за допомогою комп`ютерної та друкувальної техніки із спеціальним обладнанням для друку на пластикових картках роздрукує ІД-картку громадянина Словацької Республіки та за допомогою прес-ламінатора на поверхню підробленого офіційного документа нанесе голографічний захисний елемент.

31.07.2020р. о 11 годині 45 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні свого офісу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , за виготовлення та збут ІД-картки громадянина Європейського Союзу із голографічним захисним елементом отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 250 Євро, що згідно офіційного курсу Національного Банку України, який був встановлений на момент вчинення злочину, становить 8125 гривень.

В подальшому, ОСОБА_4 , виконуючи замовлення ОСОБА_9 , отримала від ОСОБА_8 незаконно виготовлену ІД-картку громадянина Литовської Республіки на ім`я ОСОБА_10 , яку зберігала при собі.

З метою отримання замовленої у ОСОБА_4 картки громадянина Європейського Союзу, 11.08.2020р. о 10 годині 45 хвилин ОСОБА_9 прийшов у приміщення офісу останньої, де отримав виготовлений підроблений офіційний документ, а саме ІД-картку громадянина Литовської Республіки на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_2 , видану 14.10.2017, яка не відповідає за своїми характеристиками аналогічним паспортним документам, які видаються або видавались уповноваженими органами Литовської Республіки та на якій наявний голографічний захисний елемент, який відрізняється за конфігурацією окремих елементів, текстом, місцем розташування та кольором світіння від порівняльного зразка ідентифікаційної картки Литовської Республіки № НОМЕР_3 , яка знаходиться в інформаційно-довідковій системі з прикордонного контролю ARGUS.

В подальшому, отримані від збуту незаконно виготовленої ІД-картки громадянина Литовської Республіки на ім`я ОСОБА_10 із голографічними захисними елементами грошові кошти в розмірі 250 Євро були розподілені між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 199 КК, а саме виготовленні, придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту голографічних захисних елементів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 358 КК - збуті підроблених офіційних документів- ІД карток громадян ЄС, які видаються уповноваженими органами, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

09 вересня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_4 ;

- висновком технічної експертизи документів;

- протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею злочинів, один з яких є тяжким, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на нею процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі до десяти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 може зберігати все обладнання та техніку, яку використовували у своїй діяльності не лише за місцем проживання, а й в інших місцях, які на даний час органом досудового розслідування не встановлені;

3) незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 безпосередньо відомо кому саме вони виготовляли та збували підроблені офіційні документи, а саме ІД-картки громадян Європейського Союзу із голографічними захисними елементами у кримінальному провадженні та номера мобільних телефонів останніх, у зв`язку із чим, підозрювана може впливати на вказаних осіб у провадженні, чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Посилаючись на наведене, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 та виконання нею процесуальних рішень, запобігання можливому переховуванню підозрюваної від органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, слідчий просив застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів у ньому наведених та просив його задовольнити.

Прокурор зазначив, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні нею злочинів, передбачених ч.2 ст. 199, ч.3 ст.358 КК України, належним чином обґрунтована, встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому з врахуванням зазначених ризиків, лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 заперечив з приводу клопотання слідчого. Вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Крім цього, просив врахувати, що у ОСОБА_4 на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, а тому просив застосувати до підзахисної запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрювана ОСОБА_4 підтримала доводи свого захисника та просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Нормами ч.1 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Положеннями ч. 2 статті 177 цього Кодексу передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України, одне з яких є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання слідчим та прокурором доказами, а саме: протоколом проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_4 ; висновком технічної експертизи документів; протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин". Існування "обґрунтованої підозри" розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Згідно усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява № 42310/04).

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри, враховуючи це, та надане суду повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України, суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України не є вочевидь необґрунтованою.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов"язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилались слідчий, прокурор у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та позицію захисту щодо їх недоведеності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні, у тому числі і тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Бессієв проти Молдови" вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може впливати на свідків у даному провадженні є те, що їй безпосередньо відомо кому саме вони виготовляли та збували підроблені офіційні документи та номера мобільних телефонів останніх, у зв`язку із чим, підозрювана може впливати на вказаних осіб у провадженні, чинити відповідний тиск, шляхом погрози вона може схиляти до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що вона є особою молодого віку, раніше не притягувалась до відповідальності, працює ФОП, має постійне місце проживання, реєстрації, розлучена, на утриманні має двох дітей 2007 та 2011р.н.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що стороною обвинування не доведено та необґрунтовано доводи щодо недостатності застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам, що доведені у судовому засіданні, під час розгляду клопотання.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_4 злочину, її вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 домашній арешт, шляхом заборони залишати житло у період з 20 год.00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на неї на строк не більше двох місяців обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Приймаючи до уваги обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваної ОСОБА_4 іншого менш суворого запобіжного заходу, не зможе попередити ризики, встановлені ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.29 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 198, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
У клопотанні слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 20 год.00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за викликом слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утриматись від спілкування із свідками, експертами та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 06 листопада 2020 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрювана ОСОБА_4 зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання по АДРЕСА_1 .

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1