ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи 654/2947/20
Справа № 11-сс/819/545/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: постанова про обрання Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника

підозрюваної ОСОБА_8

підозрюваної ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000998 від 14.08.2020 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.09.2020 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чулаківка Голопристанського району Херсонської області, громадянки України, з середньою освітою, навчається у Херсонському професійному ліцеї харчової промисловості, 1 курс, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 задоволено частково.

Застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на неї обов`язків передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Встановлено строк дії обов`язків два місяці.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, невмотивованою та незаконною у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

В обґрунтування скарги зазначено, що поза увагою слідчого судді залишилося те, що дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_9 із застосуванням насилля, що призвело до смерті людини, що вказує на те, що особа підозрюваної є суспільно небезпечною, схильною до вчинення злочинів насильницького характеру.

Також судом не взято до уваги, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у випадку визнання її винною за вчинення даного злочину їй може бути призначено покарання, як неповнолітній, у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, тому підозрювана може переховуватися від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того вважає, що судом не надано обґрунтованої оцінки ризикам на які послався слідчий і прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Так, суд, надаючи оцінку такому ризику, як вплив на потерпілу та свідків у провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, фактично його не прийняв взагалі до уваги.

З урахуванням вищевикладеного, вважає, що обрання такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання не забезпечить покладення на ОСОБА_9 процесуальних обов`язків, а виправданим у даному випадку є запобіжний захід домашній арешт.

Просить ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.09.2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній інстанції:

- прокурор вважає, що слідчий суддя прийняв необґрунтоване рішення, просить скасувати ухвалу та обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту;

- захисник ОСОБА_7 , підозрювана ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_8 вважають апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, просили залишити її без задоволення.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно зі змістом судового рішення та матеріалами, доданими до клопотання, слідчим відділом Голопристанського ВП ГУНП України в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 14.08.2020 за № 0000998, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

31.08.2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_9 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

14.08.2020 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру.

На даному етапі кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, на які послався слідчий суддя в ухвалі, та дав їм належну оцінку, а саме: протоколом огляду місця події від 14.08.2020 року, протоколом огляду від 14.08.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_9 від 14.08.2020 року.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, послався на те, що ОСОБА_9 раніше не судима, за місцем навчання характеризується виключно позитивно, має місце навчання, а саме Херсонський професійний ліцей харчової промисловості, той факт, що вона є дитиною позбавленою батьківського піклування та постійно проживає в Громадській організації «Центр розвитку сім`ї та батьківства «Мій Дім».

Слідчий суддя вважав, що прокурором недоведена, наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 п.1 ст.177 КПК України, а саме що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та впливати на свідків. Прокурором зазначено про наявність цих ризиків формально, при цьому доказів, які підтверджують наявність цих ризиків не надано.

Натомість поведінка підозрюваної після вчинення нею кримінального правопорушення, а саме вжиття заходів щодо повідомлення до поліції про вчинене, добровільна видача речей та добросовісна поведінка щодо явки до слідчого, прокурора та суду з моменту початку досудового розслідування до розгляду даного клопотання слідчим суддею, а також той факт, що підозрювана проживає та навчається в іншому населеному пункті, ніж свідки по справі і відсутня реальна можливість впливати на свідків в силу свого неповнолітнього віку тощо, тому слідчий суддя вважав не доведеним наявність ризиків та неможливості застосувати більш м`який запобіжний захід.

Зважаючи на необхідність виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді.

Щодо ризику переховування від органу досудового розслідування, то такий ризик є сумнівним і не аргументований у клопотанні.

Слідчий у клопотанні жодним чином не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу. Разом з тим, прокурором в апеляційній скарзі не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 179 КПК України, виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, одержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Іншими словами тримання під вартою має задовольняти вимоги пропорційності (рішення у справі "Ладент проти Польщі" 2008 р.). Вимога пропорційності зобов`язує суддю, що розв`язує клопотання про обрання запобіжного заходу, вирішити питання чи було взяття під варту особи конче необхідним для забезпечення того, щоб заявник не перешкоджав розгляду його кримінальної справи ("Амбрушкевич проти Польщі" від 04 травня 2006 року).

Визначаючи пропорційність вжиття такого заходу як тримання під вартою, суддя має дати оцінку специфічним фактичним обставинам справи, що демонструють наявність ризиків та дослідити належні докази.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06 грудня 2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до п. с, ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на свободу та особисту недоторканність - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Як вбачається з клопотання старшого слідчого СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 та апеляційної скарги прокурора, основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_9 є тяжкість злочину, та ризики переховування від органів досудового розслідування, впливу на свідка.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинувачені особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише домашній арешт.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

Таким чином, на переконання колегії суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваної, відсутності відомостей щодо спроб останньої ухилятися від органів досудового розслідування та суду, вчинення незаконного впливу на свідка під час досудового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає, що не зважаючи на підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваної від процесуальних обов`язків не є надто високою у зв`язку із чим відносно неї може бути застосований інший, більш м`який вид запобіжного заходу, ніж зазначений у клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів вважає, що саме застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення слідчий суддя дотримався вимог ст. ст. 176, 177, 178, 179, 194 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 404, п. 2) ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.09.2020 року про обрання підозрюваній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .