Справа №195/1914/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2020 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка матеріали кримінального провадження №0000050, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.10.2020 р., стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Генічеськ, Херсонської області, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, заміжньої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого чч.1,2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

01.10.2020 року в вечірній час доби (точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), обвинувачена ОСОБА_4 знаходячись в автомобілі марки «НИВА», з дозволу власника, ОСОБА_5 , який знаходився в с.Добра Надія, Томаківського району, Дніпропетровської області, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що власника автомобіля та сторонніх осіб в автомобілі не було, відкривши бардачок, звідки викрала грошові кошти в сумі 6 000 грн. та мобільний телефон марки SAMSUNG GT-S5610, вартістю 340 гривень, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6 340 грн. та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 01.10.2020 року, в вечірній час доби (точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) обвинувачена ОСОБА_4 з дозволу володільця, ОСОБА_5 , знаходилась у приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де скориставшись відсутністю у кімнаті володільця будинку, ОСОБА_5 , будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, забрала зі столу мобільний телефон марки Prestigio Muze H3 PS3552 DUO, вартістю 1,100 грн., яким розпорядилась на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на вказану суму.
Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 завдана майнова шкода на загальну суму 7 440 грн.
25.11.2020 року між потерпілим та обвинуваченою ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні №0000050 від 03.10.2020 р. було укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов зазначеної угоди потерпілий та обвинувачена у даному кримінальному провадженні на підставі ст.ст.468,469,471 КПК України дійшли згоди на примирення, виклавши у ній формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за чч.1,2 ст.185 КК України, зазначивши, що угода є добровільною. Також, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 роки; за ч.2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, узгоджено остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у вигляді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків згідно ст.76 КК України.
Крім того, відшкодувати збитки, заподіяні вищезазначеним кримінальним правопорушенням протягом 2 (двох) місяців.
Також сторони угоди визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона з потерпілим 25.11.2020 року дійшли угоди про примирення. При цьому зазначила, що під час укладення угоди вона діяла добровільно, їй відомі права, надані законом, а також наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною та зазначила, що згодна з визначеним видом покарання, який узгоджений в угоді.

За таких обставин, ОСОБА_4 посилаючись на добровільність своїх дій, просить суд затвердити угоду.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення, укладеної 25.11.2020 року між потерпілим та обвинуваченою.

Потерпілий просить суд затвердити вказану угоду, при цьому зазначив, що наслідки укладення такої угоди йому роз`яснені та зрозумілі.

Заслухавши осіб, які беруть участь у судовому засіданні, вивчивши зміст дослідженої угоди про примирення, суд встановив наступне.

Зі змісту статті 468 КПК України випливає, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст.469 зазначеного Кодексу угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, щодо злочинів середньої тяжкості та злочинів невеликої тяжкості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого чч.1,2 ст.185 КК України, за ознакою, таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене повторно. За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.469 КПК України сторони мають право в рамках наданих їм процесуальних прав укласти угоду про примирення.

У судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України, а саме в угоді про примирення зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. Крім того, в угоді зазначені дата її укладення та вона скріплена особистими підписами сторін.

Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 зазначеного Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Разом з цим, обвинувачена наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Суд вважає доведеним, що обвинувачена спричинила вищевказане кримінальне правопорушення, тому її дії кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна /крадіжка/; за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене повторно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, відповідно до ст.66 КК України суд визнає визнання останньою своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

Крім того, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.370,374,473-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000050 від 03.10.2020 р. угоду про примирення, укладену 25.11.2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого чч.1,2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 роки;
- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відшкодувати збитки, заподіяні вищезазначеним кримінальним правопорушенням протягом 2 (двох) місяців.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів (звіт за №3994 від 17.11.2020 р.), під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні у розмірі 300 грн.
Речові докази: DVD-R диск VIDEX із записом слідчого експерименту з обвинуваченим від 24.11.2020 року - залишити в матеріалах даної справи.

Копію вироку вручити засудженій, потерпілому, прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1 ОСОБА_6

03.12.2020