Провадження №1-кп/523/451/20
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

21.07.2020 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених та їх захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду об`єднані кримінальні провадження №0003112 від 01 липня 2018 року та №0005230 від 19 листопада 2018 року із звинувачення

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жмеринці Вінницької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня 2012 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 6 років, звільнений 02 серпня 2017 року у зв`язку із відбуттям строку покарання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в:

Розбійний напад на ОСОБА_4 .

Близько 04 години 00 хвилин 01 липня 2018 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку №8 по вул. Генерала Бочарова в м. Одесі, діючи за попередньою змовою, групою осіб, з корисливою метою та умислом на здійснення нападу із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вирішили заволодіти майном раніше незнайомого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізуючи зазначене ОСОБА_9 підійшов до потерпілого, наніс удар рукою в ліву частину його голови, після чого ОСОБА_10 , який також підійшов до потерпілого, наніс декілька ударів по голові, чим усунув можливий опір останнього. ОСОБА_4 було спричинено легке тілесне ушкодження у вигляді забійної рани голови, що спричинило розлад здоров`я понад шість днів, але не більше трьох тижнів. В наступний момент ОСОБА_9 зірвав із шиї ОСОБА_4 золотий ланцюжок, плетіння бісмарк, вагою 19,78 г, вартістю 26000 грн, після чого обвинувачені з місця події втекли, а відібраним майном розпорядилися на власний розсуд.

Закінчений замах на повторне таємне викрадення
ОСОБА_9 майна ТОВ «СІЛЬПО-ФУД»

Близько 22 години 10 хвилин 18 листопада 2018 року ОСОБА_9 , перебуваючи в торгівельному приміщенні супермаркету «Сільпо», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова,44, діючи з корисливою метою та умислом на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв із полиць та приховав під одягом належні ТОВ «СІЛЬПО-ФУД»: 3 упаковки сиру «Radamer», вартістю 80,94 грн, буженину «Самобранка українська», вартістю 49,93 грн, грудинку «Бащинський», вартістю 89,63 грн, а всього продукти харчування, загальною вартістю 220,50 грн, після чого, пройшов із ним повз каси, без розрахунку, та направився до виходу із супермаркету, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не закінчив їх з причин, які не залежали від його волі, оскільки був в подальшому затриманий охоронцем.

Дослідженням представлених сторонами доказів встановлено наступне.

Розбійний напад на ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_9 вину у зазначеному не визнав та показав, що його обмовив ОСОБА_10 , який вранці 01 липня 2018 року передав йому золотий ланцюжок та попросив його здати цю прикрасу до ломбарду за своїм паспортом, що він і зробив, отримавши від останнього в якості винагороди 3000 грн з 12000 чи 11000 грн, виручених із закладення. Через деякий час його було викликано до відділу поліції, нібито для допиту в якості свідка, а ще через 2 місяці несподівано затримано та повідомлено про підозру в розбійному нападі, з чим він категорично не погоджується. Обвинувачений заявляє про алібі, а саме, про перебування в нічний час з 30 червня на 01 липня 2018 року в житлі знайомої ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_10 вину у зазначеному фактично визнав частково та показав наступне. В нічний час 01 липня 2018 року ОСОБА_9 , побачивши во дворі одного із будинків по вул. Бочарова на лавці раніше незнайомого ОСОБА_4 та іншого чоловіка, запропонував йому нібито жартома щось зробити з потерпілим, оскільки тому потрібні гроші. ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_4 , став навпроти нього, попросив у того сигарету, після чого несподівано підняв руку, замахнувся та наніс тому сильний удар якимось предметом, можливо палкою, по голові. Кількість всіх ударів ОСОБА_10 не пам`ятає, в цей момент він перебував позаду ОСОБА_9 та збоку від потерпілого, якому будь-яких ударів особисто не наносив. В наступному ОСОБА_9 зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок та вони разом збігли з місця події. Розуміючи свою причетність до спричинення шкоди потерпілому, він добровільно відшкодував тому вартість ланцюжка. Про вчинене жалкує.

Незважаючи на викладене вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненому, кожного окремо, доводиться наступною сукупністю доказів.

Потерпілий ОСОБА_4 про конкретні обставини нападу в суді показав, що до нього вдруге підійшли обоє обвинувачених, ОСОБА_9 став прямо перед ним, а ОСОБА_10 зайшов іззаду. ОСОБА_9 попросив сигарету, на що він повернув голову та потягнувся до пачки, що лежала поруч на лавці, як несподівано ОСОБА_9 наніс йому в потиличну частину голови сильний удар якимось металевим предметом. В наступний момент він прикрив голову руками та відчув отримання ще не менше п`яти ударів в область голови, які наносилися з обох напрямків, у зв`язку із чим потерпілий вважає, що били його двоє обвинувачених. В подальшому саме ОСОБА_9 зірвав з його шиї золотий ланцюжок, з яким обвинувачені разом збігли з місця нападу.

Свідок ОСОБА_12 в суді показав, що в нічний час 01 липня 2018 року до вхідних дверей його квартири постукав скривавлений раніше знайомий нетверезий ОСОБА_4 , повідомив про побиття, на що свідок викликав швидку допомогу та наряд поліції.

Оперативним черговим територіального органу поліції о 03 годині 57 хвилин 01 липня 2018 року отримано телефонне повідомлення від сусіда потерпілого про те, що у останнього зірвали ланцюжок та вдарили по голові. Послідовність дій заявник точно вказати не може, потерпілий перебуває за адресою: АДРЕСА_3 . Швидку викликав самостійно (т.2 а.с.110).

Оперативним черговим територіального органу поліції о 04 годині 11 хвилин 01 липня 2018 року отримано телефонне повідомлення від лікаря про доставлення до приймального відділення КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_4 з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, рублена рана тім`яної частини зліва. Обставини отримання тілесних ушкоджень: вдарили по голові та зірвали ланцюжок (т.2 а.с.111).

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01 липня 2018 року ОСОБА_4 просить територіальний орган поліції притягнути до відповідальності двох невстановлених осіб, які близько 04 години 00 хвилин 01 липня 2018 року, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Бочарова,8, із застосуванням насильства відкрито заволоділи його золотим ланцюжком, плетіння бісмарк, вагою 22 г (т.2 а.с.112).

Згідно протоколу огляду місця події в період часу з 06 години 10 хвилин до 06 години 30 хвилин 01 липня 2018 року на ділянці місцевості, розташованій навпроти під`їзду №7 буд. АДРЕСА_4 виявлено лавку зеленого кольору, позаду ліворуч та праворуч від якої є калюжа з речовиною бурого кольору (т.2 а.с.112-117).

Як вбачається з добровільно наданого слідчому ОСОБА_4 товарного чеку від 15 січня 2017 року ФОП ОСОБА_13 вартість ланцюжка «лелека», арт.46012, вагою 19,78 г, дорівнювала 26000 грн (т.2 а.с.122-123).

Як вбачається з добровільно наданих слідчому 19 січня 2019 року ОСОБА_4 фотографічних зображень на потиличній частині голови потерпілого виявляється шрам від отриманого тілесного ушкодження (т.2 а.с.141-144).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 19 грудня 2018 року №2727 при зверненні за медичною допомогою у ОСОБА_4 виявлено тілесне ушкодження у вигляді забійної рани голови, що могло бути спричинено 01 липня 2018 року та утворилося від одноразової ударної дії тупого предмету, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразились, не виключено, що могло утворитися від удару рукою, ногою та іншим, подібним предметом. В момент спричинення ушкодження ОСОБА_4 був звернений лівою тім`яною ділянкою голови до напрямку дії травмуючого предмету. Ушкодження не було небезпечним для життя та спричинило розлад здоров`я понад шість днів, але не більше трьох тижнів та за цим критерієм відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.2 а.с.132-134).

В обґрунтування виправдувальних доводів стосовно ОСОБА_9 сторона захисту послалася: на відсутність можливості нетверезим потерпілим у нічний час доби розгледіти осіб, які безпосередньо на нього напали, в тому числі і через прикриття голови власними руками; на оговорення ОСОБА_9 іншим обвинуваченим, який спочатку визнавав одноособову участь в пограбуванні потерпілого; про протилежність показань ОСОБА_10 та потерпілого щодо участі першого в нанесенні ударів останньому; про недопустимість отриманого з ломбарду документу внаслідок порушення порядку його витребування; про не спростування показань свідка ОСОБА_14 , яка підтвердила алібі ОСОБА_9 ; та як наслідок, на не доведеність участі останнього у вміненому йому злочині.

Аналізуючи доводи сторони захисту та сукупність досліджених обвинувальних доказів суд дійшов наступного.

Подію розбійного нападу на ОСОБА_4 , окрім його показань, доведено частково визнавальними показаннями ОСОБА_10 (про насильницький характер відібрання ланцюжка), а також протоколом огляду місця події (про виявлення речовини бурого кольору, яка безсумнівно є кров`ю від отриманого потерпілим тілесного ушкодження), а також висновком судово-медичної експертизи потерпілого (про вид отриманого ушкодження та пов`язаний із ним розлад здоров`я). Ці обставини не оспорюються сторонами обвинувачення та захисту.

Потерпілий, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, надав викривальні показання стосовно участі обох обвинувачених у нападі на нього, в тому числі щодо часу, місця та механізму цього злочину, переліку відібраного у нього майна, що в цілому відповідає змісту пред`явленого обвинувачення. Про причетність до побиття двох осіб ОСОБА_4 заявляв і первинно в протоколі прийняття заяви про злочин. При цьому обвинувачені підходили до потерпілого двічі, відстань між ним та нападниками була незначна, будь-яких сумнівів в їх особах під час допиту в залі судового засідання у ОСОБА_4 не виникало, а відтак, незважаючи на темний час доби та можливе перебування в нетверезому стані, в умовах не встановлення інших очевидців події, суд приймає його показання як виключно правдиві.

Оскільки провадження розглядається в межах пред`явленого обвинувачення, то суд не вправі вийти за його межі в частині фактично не вміненого ОСОБА_9 застосування знаряддя нападу у вигляді невстановленого предмету.

Свідок ОСОБА_11 в суді показала, що мала близькі сосунки з ОСОБА_9 та провела разом із ним нічний час з 30 червня на 01 липня 2018 року в житлі по вул. Академіка Заболотного в м. Одесі.

Суд не вбачає необхідності перевіряти чи спростовувати такі показання, оскільки про особу цього свідка ОСОБА_9 було відомо як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого судового засідання, проте про існування такого свідка та сутність його показань він приховав від сторони обвинувачення до завершення стадії з`ясування обставин та перевірки їх доказами. Не відкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку ст.290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як доказ. Таким чином, законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає можливість сторонам майбутнього судового розгляду ознайомитися із доказами кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду. Відповідно до частин 2,6,9 ст.290 КПК України презюмується, що відкриття стороною має бути здійснено до початку судового розгляду, оскільки сторони мають право бути готовими до проведення змагального процесу мати заперечення на доводи іншої сторони.

Суд погоджується із доводом сторони захисту про неправомочність витребування керівником територіального органу поліції документу з ломбарду (оскільки він не уповноважений здійснювати досудове розслідування та інші процесуальні дії під час досудового розслідування), а також фактичну помилку в адресаті витребування, у зв`язку із чим визнає в якості недопустимих доказів запит від 20 листопада 2018 року №39/3112 та відповідь на нього Повного товариства «Ломбард «Гроші тут» від 22 листопада 2018 року №1355/11 (т.2 а.сс.120,121).

Проте, встановлення судом недопустимості окремих доказів під час їх збирання не може повністю спростовувати фактів, які в них зафіксовано, та показання обвинуваченого ОСОБА_9 , що саме він за власним паспортом заклав до ломбарду золотий ланцюжок, індивідуальні ознаки якого співпадають з предметом злочину.
Таким чином слід визнати, що частина невизнавальних показань обох обвинувачених є лише формою їх захисту проти висунутого обвинувачення та спрямовані виключно на уникнення чи пом`якшення відповідальності за вчинене.

На підставі сукупності вищезазначених доказів та висновків суд визнає доведеним, що обидва обвинувачених вчинили наступне.

Близько 04 години 00 хвилин 01 липня 2018 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку №8 по вул. Генерала Бочарова в м. Одесі, діючи за попередньою змовою, групою осіб, з корисливою метою та умислом на здійснення нападу із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вирішили заволодіти майном раніше незнайомого ОСОБА_4 .

Реалізуючи зазначене ОСОБА_9 підійшов до потерпілого, наніс удар рукою в ліву частину його голови, після чого ОСОБА_10 , який також підійшов до потерпілого, наніс декілька ударів по голові, чим усунув можливий опір останнього. ОСОБА_4 було спричинено легке тілесне ушкодження у вигляді забійної рани голови, що спричинило розлад здоров`я понад шість днів, але не більше трьох тижнів. В наступний момент ОСОБА_9 зірвав із шиї ОСОБА_4 золотий ланцюжок, плетіння бісмарк, вагою 19,78 г, вартістю 26000 грн, після чого обвинувачені з місця події втекли, а відібраним майном розпорядилися на власний розсуд.

Вищезазначені дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожного окремо, суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Закінчений замах на повторне таємне викрадення
ОСОБА_9 майна ТОВ «СІЛЬПО-ФУД»

Обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненому визнав в повному обсязі та показав, що, перебуваючи в магазині «Сільпо» по вул. Бочарова, він вирішив спробувати безоплатно винести ковбасні вироби та сир, які приховав під одягом, але не зумів це здійснити внаслідок затримання охоронцем. Перелік та вартість викраденого майна не оспорює.

Окрім визнавальних показань вина ОСОБА_9 у вчиненому доводиться наступними доказами.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 листопада 2018 року службова особа ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» ОСОБА_15 просить територіальний орган поліції притягнути до відповідальності невстановлену особу, яка близько 22 години минулої доби, перебуваючи в приміщенні магазину за адресою: м. Одеса, вул. Бочарова,44, викрала 3 упаковки сиру «Radamer», буженину «Самобранка українська» та грудинку (т.2 а.с.239).

Відповідно до довідки ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» закупівельна вартість викрадених продуктів харчування склала: 3 упаковки сиру «Radamer» - 80,94 грн, буженина «Самобранка українська» - 49,93 грн, грудинка «Бащинський» - 89,63 грн, а всього загальна вартість - 220,50 грн (т.3 а.с.6).

Вищезазначені предмети злочину оглянуті слідчим, із встановленням їх індивідуально визначених ознак, долучено до провадження в якості речових доказів та передано на відповідальне зберігання представнику ТОВ СІЛЬПО-ФУД» (т.3 а.с.8-13).

28 січня 2018 року представником потерпілого ТОВ СІЛЬПО-ФУД» добровільно видано слідчому диск із відеозаписом події з камер зовнішнього спостереження.

З протоколу перегляду відеозапису від 28 листопада 2018 року вбачаються обставини того, як ОСОБА_9 в період з 22 години 06 хвилин до 22 години 12 хвилин 18 листопада 2018 року приховує під одягом продукти харчування, після чого підходить до кас, зупиняється, та проходить між касами, не сплачуючи за прихований товар. До нього підходить охоронець, після чого ОСОБА_9 дістає з-під одягу приховані продукти харчування (т.3 а.с.14-29).

На підставі сукупності вищезазначених доказів суд визнає доведеним, що ОСОБА_9 вчинив наступне.

Близько 22 години 10 хвилин 18 листопада 2018 року ОСОБА_9 , перебуваючи в торгівельному приміщенні супермаркету «Сільпо», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова,44, діючи з корисливою метою та умислом на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв із полиць та приховав під одягом належні ТОВ «СІЛЬПО-ФУД»: 3 упаковки сиру «Radamer», вартістю 80,94 грн, буженину «Самобранка українська», вартістю 49,93 грн, грудинку «Бащинський», вартістю 89,63 грн, а всього продукти харчування, загальною вартістю 220,50 грн, після чого, пройшов із ним повз каси, без розрахунку, та направився до виходу із супермаркету, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не закінчив їх з причин, які не залежали від його волі, оскільки був в подальшому затриманий охоронцем.

Вищезазначені дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Вирішення цивільного позову

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 до обвинувачених про солідарне стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 6296 грн та моральної шкоди в розмірі 25000 грн, який ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , кожний окремо, не визнали.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий зазначив про вартість придбання медичних препаратів, лікарських засобів при проходженні стаціонарного лікування після отриманих тілесних ушкоджень, що підтверджено в суді відповідним листом КУ «Міська клінічна лікарня №11» від 19 березня 2019 року №01-83/431, без конкретизованого визначення загальної вартості, а також висновком вищезазначеної судово-медичної експертизи, копією медичної картки КУ «Міська клінічна лікарня №11» від 20 липня 2018 року №8785/554.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві та усно в суді зазначив, що отримання тілесного ушкодження призвело до фізичної шкоди його здоров`ю, необхідності оперативних втручань в життєво-важливий орган голову, а також душевних переживань та моральних страждань. Проведення лікування також підтверджено вищезазначеними медичними документами.

Вирішуючи зазначений позов в частині заявлених майнових вимог суд вважає його документально не доведеним, оскільки відсутні фіскальні чеки, інші документи на підтвердження фактичної оплати лікування потерпілого.

Вирішуючи іншу частину позову суд виходить із того, що при встановлених в суді обставинах отримання потерпілим ушкодження здоров`я з вини обвинувачених, наступне оперативне втручання з метою врятувати його здоров`я, безумовно, потягли для ОСОБА_4 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і суттєвих негативних змін в його подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена йому моральна шкода, ступінь вини кожного із обвинувачених, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим в повному обсязі задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 25000 грн, стягнувши її в різних частках з кожного із обвинувачених. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Призначення обвинуваченим кримінального покарання

При призначенні покарання ОСОБА_9 за епізодом розбійного нападу суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене йому покарання.

За епізодом закінченого замаху на крадіжку суд визнає ОСОБА_9 щире каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували призначене йому покарання.

Суд також враховує щодо вказаного обвинуваченого наявність у нього непогашеної судимості за вчинення злочину аналогічної спрямованості, той факт, що з часу звільнення з місць позбавлення волі до вчинення розбою не сплив календарний рік, відсутність у нього власної сім`ї, офіційного працевлаштування, невизнання вини за епізодом розбійного нападу, відсутність будь-яких заходів до добровільного відшкодування спричиненої ОСОБА_4 шкоди.

При цьому визначальним при призначенні покарання суд вказує на множинність вчинених обвинуваченими злочинів корисливої спрямованості, застосування до потерпілого насильства та практичну відсутність каяття у вчиненому.

З врахуванням викладеного, тяжкості та суспільної небезпеки вчинених діянь, обставини, яка пом`якшує покарання (за епізодом закінченого замаху на крадіжку), а також даних про особу, суд вважає, що вищезазначені обставини не дозволяють застосувати до ОСОБА_9 після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України, та обумовлює необхідність його подальшої ізоляції, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тобто призначення реального покарання у виді позбавлення волі, з конфіскацією належного обвинуваченому майна.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд визнає в якості обставин, які пом`якшують покарання, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування спричиненої майнової шкоди, а також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували призначене йому покарання.

Суд не може визнати в якості першої обставини щире каяття, оскільки ОСОБА_10 лише частково визнав свою вину.

Суд також враховує щодо вказаного обвинуваченого часткове визнання вини, відсутність у нього незнятої та непогашеної судимості, відсутність власної сім`ї, наявність офіційного працевлаштування та позитивні характеристики за місцями роботи та проживання.

При цьому визначальним при призначенні покарання суд вказує на застосування до потерпілого насильства та відсутність щирого каяття у вчиненому.

З врахуванням викладеного, тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого діяння, обставин, які пом`якшують покарання, а також даних про особу, суд вважає, що вищезазначені обставини не дозволяють застосувати до ОСОБА_17 положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України, та обумовлює необхідність його подальшої ізоляції, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тобто призначення реального покарання у виді позбавлення волі, з конфіскацією належного обвинуваченому майна.

Окрім того, зважаючи на призначення ОСОБА_17 вищезазначеного покарання, що підлягає реальному відбуттю, а також існування ризику ухилення останньої особи від його відбування після проголошення вироку, суд вважає необхідним застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Долю долучених до матеріалів об`єднаних кримінальних проваджень речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років і 6 (шість) місяців, із конфіскацією належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років і 6 (шість) місяців, із конфіскацією належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_9 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 29 січня 2019 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід залишити попередній - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 29 січня 2019 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, із конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 строком до 20 вересня 2020 року.

Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_10 залишати місце свого проживання в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати, ОСОБА_10 затримати та доставити до установи відбування покарання.

Виконання вироку в цій частині покласти на начальника Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з дня його фактичного поміщення до установи відбування покарання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:

- фотографічні зображення ОСОБА_4 , диск із відеозаписом обставин події зберігати в матеріалах судового провадження;

- продукти харчування вважати повернутими ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ув`язненим ОСОБА_9 в той же строк з моменту вручення його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1