В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у

складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001395 від 22 червня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця міста Костянтинівка Донецької області,
громадянина України, з середньою освітою, одруженого,
маючого на утриманні неповнолітнього сина
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого,
зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 22.06.2018 року, приблизно о 06.45 год., керуючи технічно справним автомобілем марки "MERCEDES-BENZ VITO" білого кольору номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 07.12.2010 року, рухався по вул. Дніпровській м. Павлограда зі сторони проспекту Шахтобудівників у напрямку вул. Центральної на відстані 1.5 метри від правого краю проїжджої частини зі швидкістю 99,9... 104,3 км/год. Під час руху, водій ОСОБА_3 , керуючи вказаним автомобілем, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху не врахував дорожню обстановку, не впевнився, що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки або перешкод іншим учасникам дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, перевищуючи максимально допустиму швидкість руху, під час виконання випередження велосипедиста ОСОБА_6 , який, керуючи велосипедом марки "Comanche strada" чорного кольору, рухався по правій смузі вул. Дніпровська, попереду автомобіля у попутному напрямку, не вибрав безпечного бокового інтервалу та допустив контакт (удар) правим боковим дзеркалом керованого ним автомобіля у ліве плече ОСОБА_6 , в результаті чого останній впав на проїжджу частину та отримав тілесні ушкодження. В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля марки "MERCEDES- BENZ VІТО" номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 12.4, 12.9 «б» та 13.3 Правил дорожнього руху України, в яких вказано: п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». П. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із ШВИДКІСТЮ не більше 50 КМ/ГОД», П. 12.9 «Водієві забороняється: б/ перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29. 3.31. або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 Правил дорожнього руху». П. 13.3 «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху». Технічна можливість запобігти події для ОСОБА_3 визначалася своєчасним виконанням ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх. При цьому вибір безпечного інтервалу залежав від водія автомобіля марки "MERCEDES-BENZ VITO" номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 , оскільки він виконував випередження велосипеда марки "Comanche strada" під керуванням ОСОБА_6 .. В даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля марки "MERCEDES-BENZ VITO" номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4. 12.9 «б» та 13.3 Правил дорожнього руху України. Невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п. 12.3 та 13.3 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху акроміального кінця лівої ключиці з розривом ключично - акроміальної зв`язки, множинних саден м`яких тканин грудної клітини, а також верхніх та нижніх кінцівок. Вказані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як на 21 день).

В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав та суду пояснив, що 22.06.2018 року, приблизно о 06.45 год., він керував технічно справним автомобілем марки "MERCEDES-BENZ VITO" білого кольору номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 07.12.2010 року, та рухався по вул. Дніпровській м. Павлограда зі сторони проспекту Шахтобудівників у напрямку вул. Центральної на відстані 2 метрів від правого краю проїжджої частини зі швидкістю 40-45 км/год. Погода була ясна, покриття дороги сухе. В попутному та зустрічному напрямках руху транспортних засобів не було. Приблизно за 100 м. він побачив велосипедиста у шлемі, буцах, з чорним рюкзаком, який виляв по дорозі від бордюру до бордюра, та рухався зі швидкістю приблизно 40 км/год., жестів при цьому не показував. Вони рухались по одній полосі. Біля бордюру були насипи шлаку та піску, були перепони - дрючки, люк, тому потерпілий оминав їх. Коли він почав наздоганяти потерпілого, то останній звернув ліворуч, та при цьому жестів не показував. Він не встиг його об`їхати, так як була невелика відстань, та велосипедист виляв перед ним приблизно за 15 метрів до зіткнення. Автомобіль під його керуванням був лівіше від велосипедиста. Щоб зупинитися, то він такого рішення не приймав. Перед зіткненням він не звертав праворуч. Коли він подивився у дзеркало, то бачив як потерпілий вдарився об автомобіль, та впав. Він плавно зупинив автомобіль, при цьому рухались зі швидкістю 5 км/год. Після ДТП склалось дзеркало з правої сторони, була подряпина на правому передньому колесі, відпала пластмаса. Він підійшов до потерпілого, який лежав на землі, та перебував у свідомості, посадив останнього на бордюр, зняв з нього шлем, та давав попити воду. На потерпілому біли садни на колінах, руці. Велосипед мав пошкодження. При огляді місця події поняті з' явились у самому кінці. Протокол огляду він читав, та дивився схему ДТП. Вину свою він не визнає, так як не порушував правил дорожнього руху, а саме п. 13.3., так як у нього був безпечний інтервал руху, а саме 15 м. З висновками експертизи був ознайомлений. Тілесні ушкодження, які зазначені в експертизі не відповідають дійсності, вони можливо з`явились у потерпілого вже після ДТП, але час та місце отримання тілесних ушкоджень відповідають дійсності.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в ході судового розгляду, щодо не визнання вини в частині того, що ДТП сталося з причин дій потерпілого, та вінне порушував правил дорожнього руху, а саме п. 13.3., так як у нього був безпечний інтервал руху, а саме 15 м., що при огляді місця події поняті з`явились у самому кінці, біля бордюру були насипи шлаку та піску, були перепони - дрючки, люк, тому потерпілий оминав їх, тілесні ушкодження, які зазначені в експертизі не відповідають дійсності, вони можливо з`явились у потерпілого вже після ДТП, суд визнає їх недостовірними, а доводи обвинуваченого надуманими, заявленими як спосіб захисту з метою уникнення вчиненого правопорушення. Твердження обвинуваченого на думку суду не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими в суді доказами, прямо суперечать показам самого обвинуваченого, який в судовому засіданні підтвердив той факт, що велосипедист не був перешкодою для його автомобіля, вони рухались по одній полосі, щоб зупинитися, то він такого рішення не приймав, показам потерпілого, свідків, та матеріалам провадження.Будь - якими іншими доказами, крім показань самого обвинуваченого ОСОБА_3 ,ці доводи не підтверджені.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він займається велоспортом, та 22.06.2018 року, приблизно о 06.год., на велосипеді він рухався по вул. Дніпровській м. Павлограда зі сторони проспекту Шахтобудівників у напрямку вул. Центральної на відстані до 2 метрів від правого краю проїжджої частини, зі швидкістю 30 км/год. Взагалі швидкість руху цей велосипед розвиває до 35 км/год. Одягнутий він був у шлем, вело-туфлі, то б то у все, що необхідно для руху на спортивному велосипеді. Перешкод не було на дорозі, тому він не виляв рулем, машин також не було. Коли він проїхав перехрестя за «Шахтобудівниками», та почув сильний удар, та не зрозумів що трапилося. В цей час він впав на землю, почув шум гальм, тому здогадувався, що його збили. Коли він прийшов до тями, то почув жіночий голос, який викликав швидку медичну допомогу. Потім він присів на бордюр біля велосипеду, який був сильно пошкоджений. Ушкоджень на автомобілі він не бачив. Він побачив обвинуваченого який дав йому води, та запропонував убрати велосипед. У лікарні він розмовляв з обвинуваченим, який пояснив, що не знає як це трапилося. Після рентгену лікар повідомив, що потрібна операція яка приблизно буде коштувати 10000 грн. Обвинувачений відмовився надати гроші, та лікар оформив даний випадок як ДТП. До ДТП у нього не було тілесних ушкоджень. 1 місяць він знаходився у лікарні, та на амбулаторному лікуванні ще 2 місяці. На даний час має задовільний стан здоров`я. З покаранням обвинуваченому покладається на розсуду суду. Він підтверджує місце ДТП, яке зазначено на відеозапису слідчого експерименту, переглянутому у судовому засіданні. В майбутньому він буде звертатися до суду з позовом до обвинуваченого про відшкодування шкоди.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він працює лікарем швидкої медичної допомоги, та 22.06.2018 року, приблизно о 06.45 год. до лікарні надійшло повідомлення щодо ДТП, яке відбулося в районі ПШС м. Павлограда, а саме зіткнення автомобіля з велосипедистом. На місці ДПТ він побачив потерпілого, який сидів на бордюрі, та у нього був забій ключиці та верхніх кінцівок. Більше по справі йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він працює водієм швидкої медичної допомоги, та приблизно півтора року потому був випадок ДТП влітку, вранці, в районі ПШС, біля зупинки по вул. Дніпровська м. Павлограда. Сходило сонце, було сухо. Потерпілому була надана медична допомога, та той був доставлений у лікарню. Більше по справі йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 , в судовому засіданні показав, що дати він не пам`ятає, коли

їхав на маршрутці в сторону ПШС по вул. Дніпровська м. Павлограда в сторону м. Дніпро. Дорога була чиста, суха, інших автомобілів не було. Метрів за 100-150 перед районом ПШС він бачив автомобіль - мікроавтобус світлого кольору, який рухався у зустрічному напрямку зі швидкістю приблизно 70 км/ год. Велосипедист рухався в попутному напрямку, та не швидко. Перешкод на дорозі не було. Рухались вони поруч, дуже близько, прямолінійно, між собою не перемикались. В цей час автомобіль зачепив правим боком велосипедиста, який їхав біля обочини. Слід гальм був приблизно 60 м. Гальмував автомобіль після зіткнення з велосипедистом. Коли він вийшов з автобуса, то метрів за 200 побачив на місці ДТП як чоловік та жінка викликами швидку медичну допомогу. Більше по справі йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що дати він не пам`ятає, коли працівники поліції запросили його бути понятим при складанні протоколу огляду ДТП, яка сталася в районі посьолка ПШС м. Павлограда. На місці ДТП були якісь автомобілі, та чи був велосипед, він не пам`ятає. При проведені слідчого експерименту він не пам' ятає був чи ні.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що в першій половині дня, точної дати він не пам`ятає, він їхав з дружиною на своєму автомобілі, та при зупинці працівники поліції, запросили його бути понятим в зв`язку з ДТП. Він розписався на документах, які йому надали працівники поліції. Був інший понятий. На схемі він не розписувався, та її не бачив. Фотозйомки не були проведенні при ньому. При слідчому експерименті він не був присутнім. В протоколі огляду місця події від 22.06.2018 року, та в протоколі слідчого експерименту зазначено підписи деякі схожі на його, деякі не схожі.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_13 в тій частині, що на схемі він не розписувався, та ї не бачив, фотозйомки не було, що при слідчому експерименті він не був присутнім, що в протоколі огляду місця події від 22.06.2018 року, та в протоколі слідчого експерименту зазначено підписи деякі схожі на його, деякі ні, суд визнає їх недостовірними, щоне заслуговують на увагу, оскільки ці покази були ретельно перевірені, проаналізовані в сукупності з іншими матеріалами провадження, а саме протоколом огляду місця події, протоколом слідчого експерименту, де зазначено всіма учасниками слідчих дій про те, що зауважень, щодо складання документів не має, показами інших свідків, та підстав сумніватися в їх достовірності у суду не має, та вони є належними, допустимими доказами. Крім того, даний факт може вказувати на великий проміжок часу з дня випадку ДТП, та хвилюванням останнього при дачі показів в судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що приблизно о 11.00 год., точної дати вона не пам`ятає, вона з чоловіком на автомобілі їхали з м. Дніпро у м. Павлоград, та їх зупинили працівники поліції, де запросили її чоловіка бути понятим при складанні протоколу ДТП. У той же день ніяких слідчих дій із її чоловіком не було проведено.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_14 в тій частині, що удень ДТП ніяких слідчих дій із її чоловіком ОСОБА_13 не було проведено, суд визнає їх недостовірними, та щоне заслуговують на увагу, оскільки ці покази були ретельно перевірені, проаналізовані в сукупності з іншими матеріалами провадження, в тому числі із показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який зазначав, що він був присутнім під час проведення огляду місця події від 22.06.2018 року.

Аналіз показань потерпілого, свідків, викладених вище, які попереджалися про кримінальну відповідальність, на думку суду є допустимими та об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними, дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставин, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинуваченого та підтверджують його вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Окрім показань, допитаних в судовому засіданні потерпілого, свідків, вина обвинуваченого також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.06.2018 року щодо випадку ДТП 22.06.2018 року о 06.45 год. по вул. Дніпровська м. Павлограда та отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ( Том №1 а. с. № 117);

- рапортами Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за заявою ОСОБА_3 щодо випадку ДТП 22.06.2018 року о 08.00 год. за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська. ( Том №1 а. с. № 118-119);

- протоколом огляду від 22.06.2018 року, та фото таблиці до нього, асфальтної ділянки території КЗ «ПМЛ 4» ДОР» за адресою м. Павлоград вул. Дніпровська, 541 біля приймального відділення лікарні, де знаходився автомобіль марки "MERCEDES-BENZ VITO" білого кольору, на якому було виявлено пошкодження лобового скла зі сторони водія та відбиту кришку правої передньої двері. (Том №1 а. с. № 120-125);

- протоколом огляду від 22.06.2018 року, та фото таблиці до нього, спортивного велосипеду, марки "Comanche strada" чорного кольору, який знаходився на асфальтної ділянки території КЗ «ПМЛ 4» ДОР» за адресою: м. Павлоград вул. Дніпровська, 541, та на якому виявлено пошкодження у вигляді деформації переднього колеса. (Том №1 а. с. № 128-130);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.06.2018 року, та фото таблиці до нього, відповідно до якого, в присутності ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , понятих, було проведено огляд місцевості в м. Павлограді по вул. Дніпровська, 18, а саме: вулицю, дорогу, покриття на дорозі, наявність транспортних засобів, та було складно схему до протоколу огляду місця ДТП. (Том №1 а. с. № 133-142);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.06.2018 року за участю ОСОБА_3 , який в присутності понятих розповів про обставини та механізм ДТП. Було здійснено виїзд на місце ДТП, а саме на проїзну частину вул. Дніпровська напроти буд. № 18, місце перебування транспортних засобів в момент зіткнення. (Том №1 а. с. № 145-148);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.07.2018 року за участю ОСОБА_6 , який в присутності понятих, розповів та показав механізм ДТП за його участю, та було складено схему до даного слідчого експерименту. (Том №1 а. с. № 158-162);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.07.2018 року, відповідно до якого було оглянуто медичну картку ОСОБА_6 та доданих до неї документів, які було пізніше вилучено. (Том №1 а. с. № 165-166);

- висновком експерта № 142/33 від 16.07.2018 року, відповідно до якого, згідно наданої медичної документації у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху акроміального кінця лівої ключиці з розривом ключично-акроміальної зв`язки, множинних саден м`яких тканин грудної клітини, а також верхніх та нижніх кінцівок. Тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, що діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначеній області, або при ударі об такі, та такими предметами могли бути виступаючі частини рухаючогося автомобіля, та дорожнє покриття при падінні і ударі об нього. Вищезазначені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, не виключена можливість їх утворення в результаті бокового удару правим боковим дзеркалом автомобіля у ліве плече під час випередження його на велосипеді та послідуючому падінні на проїжджу частину. При дорожньо-транспортній пригоді, тілесні ушкодження спричинюються по єдиному механізму, здебільшого одно-моментно або в дуже короткий проміжок часу, тому визначити послідовність та час між їх спричиненням не видається можливим. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати даті, вказаній в ухвалі суду про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації на його ім`я, тобто 22.06.2018 року. Хіміко-токсикологічний аналіз крові та сечі на вміст алкоголю № 1568 від 22.06.2018 року 0 проміле. (Том №1 а. с. № 169-170);

- висновком експерта № 5/10.1/509 від 13.08.2018 року, відповідно до кого зроблено такі висновки: для заданих дорожніх умов та відповідної дорожньої обстановки швидкість руху автомобіля марки "MERCEDES-BENZ VITO" білого кольору номерний знак НОМЕР_1 до початку гальмування визначається близько 99,9…104,3 км/год. З причин вказаних у дослідницькій частині встановити коли саме виникла небезпека для руху водію автомобіля марки "MERCEDES-BENZ VITO" ОСОБА_3 та велосипедисту ОСОБА_6 органи слідства (суду) можуть самостійно на підставі всіх зібраних по справі матеріалів включаючи висновки даної експертизи. В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля марки "Мерседес Бенс Vito" д.з. НОМЕР_1 ОСОБА_16 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.3, 12.4, 12.9 ("б") та 13.3 Правил дорожнього руху України вимоги яких викладені в дослідницький частині. В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, велосипедист ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 1.5 (ч. 1) та 12.3 Правил дорожнього руху України, вимоги яких викладені в дослідницький частині. Технічна можливість запобігти події для водія ОСОБА_3 визначалася своєчасним виконанням ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх. При цьому вибір безпечного інтервалу залежав від водія автомобіля марки "Мерседес Бенс Vito" ОСОБА_3 , оскільки він виконував випередження велосипеда Comanche strada. В даній дорожньо-транспортній ситуації, що розглядається, технічна можливість запобігання ДТП не визначалася діями велосипедиста ОСОБА_6 . В даній дорожньо-транспортній ситуації, що розглядається, дії водія автомобіля марки "Мерседес Бенс Vito" д.з. НОМЕР_1 ОСОБА_17 не відповідали п. п. 12.3, 12.4, 12.9 ("б") та 13.3 ПДР України. Невідповідність дій водія ОСОБА_17 вимогам п.п. 12.3 та 13.3 ("б") Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. При вказаному механізмі наїзду в діях велосипедиста ОСОБА_6 не вбачається яких-небудь невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору могли перебувати в причинному зв`язку з подією ДТП, що розглядається. З причин вказаних в дослідницький частині встановити послідовність порушень ПДР кожним учасником ДТП (хто порушив ПДР першим?) органи розслідування (суд) можуть самостійно. (Том №1 а. с. № 175-179);

- копією картки виклику швидкої медичної допомоги від 22.06.2018 року за № 241 щодо ДТП у відношенні ОСОБА_6 (Том №1 а. с. № 181-183);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.11.2018 року, та додатком до протоколу з диском відеозапису, дослідженого у судовому засіданні, за участю ОСОБА_11 , який розповів, а потім показав про відомі йому обставини ДТП. (Том №1 а. с. № 208-210).

В судовому засіданні з боку сторони захисту надійшло пояснення щодо невідповідності обвинувального атку дійсності. Дане твердження судом простовується на підставі того, що обвинуваченому ОСОБА_3 було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, та заперечень під час досудового розслідвання з боку обвинуваченого не було. Обвинувальний акт складено, затверджено слідчим СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області 29.11.2018 року, та відповідно до розписки, ОСОБА_3 отримав копію обвинувального акту та реєстру матеріалів розслідування 29.11.2018 року .

Також стороною захисту зазначено, що протокол огляду автомобіля, велосипеда та слідчий експеримент було проведено буз участі понятих, огляд місця події за участю ОСОБА_13 проводився з порушенням КПК України, так як ОСОБА_13 вказав, що не бачив слідів гальмування, та гальмування не вимірювалось на місці події та не зазначено ким зроблено такий слід, під яким кутом здійснено наїзд, місце наїзду, механізм слідів автомобіля, ширина, відстань, розмір сліду, каналізацію, яка зазначена на фотознімках, на підставі цього факту не було призначено експертизу. Перевищення швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 перед наїздом на велосипедиста нічим не підтверджено.

Суд спростовує дане твердження, так як у відповідності до ч.7 ст. 223 КПК України поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Крім того, необхідно зазначити, що огляд проводився щодо велосипеда та автомобіля, і це фіксувалось фотозйомкою, долученою до матеріалів кримінального провадження. Також дані заперечення сторони захисту спростовуються проведеною по справі експертизою № 5/10.1/509 від 13.08.2018 року, відповідно до якої швидкість руху автомобіля марки "MERCEDES-BENZ VITO" білого кольору номерний знак НОМЕР_1 до початку гальмування визначається близько 99,9…104,3 км/год., показами свідків в судовому засіданні, та протоколами зазначених вище слідчих дій.

Також стороною захисту було зазначено, що дата та час внесення відомостей в ЄРДР є пізнішою, ніж дата та час проведення огляду місця ДТП, тобто, слідчий здійснював слідчі дії передчасно, не маючи на те повноважень.

Дане твердження спростовується судом з тих підстав, що у відповідності до ч.3 ст. 214 КПК України у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Процесуальні документи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, були складені відповідно до чинного законодавства, уповноваженою на те особою. Документи були оголошені в судовому засіданні, та долучені до справи, які на думку суду оформленні належним чином, та є належними і допустимими доказами.

Щодо того, що протокол проведення слідчого експерименту від 27.11.2018 року за участю ОСОБА_11 складно без понятих, слідчий експеримент було проведено не в тих умовах, при яких було ДТП, та останній розповів не ті факти, які були, що свідок ОСОБА_11 нібито має стосунки з працівниками поліції, та раніше судимий, то зазначене судом спростовується наступним. Відповідно до ст. 223 КПК України, понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. Свідка ОСОБА_11 було допитано саме у заді судового засідання, та роз`яснено права та обов`язки. Останній був попереджений про кримінальну відповідальність за відомо неправдиві покази, та останній склав присягу. Також у судовому засіданні було переглянуто відеозапис зазначеного слідчого експерименту, та розбіжностей при перегляді та показах свідка, наданих суду, не встановлено. Тому суд покази свідка вважає достовірними. Щодо того, що останній раніше судимий, то суд вважає, що це ніякого відношення до даної справи не має, та не впливає на покази свідка. Те що останній має стосунки з працівниками поліції, або що останній входить до переліку осіб, зазначених у ч.7 ст. 223 КПК України, нічим не підтверджено, та в матеріалах справи відсутнє. Крім того, сторона захисту мала можливість спростувати покази свідка ще на досудовому слідстві, але такого не зробила. Щодо умов, які були при проведенні слідчого експерименту, то даний факт не впливає на покази, та для здійснення слідчих дій, та на думку суду для проведення даної слідчої дії не потрібні конкретні умови погоди.

Стороною захисту зазначено, що експертиза № 5/10.1/509 від 13.08.2018 року є недопустимим доказом, так як проведена тільки за показами потерпілого. В зв`язку з зазнаним суд зазначає наступне. Ст. 86 КПК України визначає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом..... Відповідно до ч. 1ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. За приписами ч. 2 цієї ж статті кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Згідно ч. 3 вказаної статті висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Проведена по справі експертиза на думку суду є допустимим доказом, так як проведена відповідно чинного законодавства.

Так, відповідно до висновку експерта № 5/10.1/509 від 13.08.2018 року, невідповідність дій водія ОСОБА_17 вимогам п. п. 12.3 та 13.3 ("б") Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. При вказаному механізмі наїзду в діях велосипедиста ОСОБА_6 не вбачається яких-небудь невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору могли перебувати в причинному зв`язку з подією ДТП, що розглядається. З причин вказаних в дослідницький частині встановити послідовність порушень ПДР кожним учасником ДТП (хто порушив ПДР першим?) органи розслідування (суд) можуть самостійно.

Пояснення обвинуваченого про те, що висновки експерта, які зазначені в судово-медичній експертизі не відповідають дійсності, так як тілесні ушкодження у потерпілого можливо з`явились вже після ДТП, судом спростовуються тим, що стороною захисту не надано суду висновку спеціаліста, який би спростував висновки судово-медичного експерта, який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу свідомо неправдивого висновку. Також судом не встановлено технічних, чи будь-яких порушень зі сторони експерта. Крім того, сам обвинувачений в судовому засіданні стверджував, що час та місце отримання потерпілим тілесних ушкоджень відповідають дійсності, тому даний доказ на думку суду є належним та допустимим.

З боку сторони захисту самостійно була проведена експертиза за № 2/19-68 від 14.02.2020 року згідно якої зроблено такі висновки: В даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «Mercedes Benz Vito» р.№ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був з моменту виникнення небезпеки для руху застосувати засобів до гальмування автомобілю, тобто керуватися вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України. Стосовно до розглянутої дорожньої ситуації, момент початку зміни напрямку руху велосипедиста ОСОБА_6 , ліворуч, в бік смуги руху автомобіля марки «Mercedes Benz Vito» р.№ НОМЕР_1 , повинен був розглядатися водієм ОСОБА_3 , як небезпека для руху, з якого він зобов`язаний був, згідно визначення «небезпека для руху» - застосувати засобів до гальмування автомобілю аж до його зупинки. З технічної точки зору, у дорожній обстановці що склалася, велосипедист ОСОБА_6 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був перед зміною напрямку руху керованого ним велосипеду марки «Comanche Strada» ліворуч, переконатися в безпеці своїх дій для інших учасників дорожнього руху, тобто повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. За відсутності в дорученні адвоката про призначення авто технічної експертизи та матеріалах кримінального провадження, достовірної інформації про відстань і швидкість або час руху велосипедиста ОСОБА_6 , в небезпечному для водія ОСОБА_3 напрямі, відповісти на питання - чи розполагав водій автомобілю марки «Mercedes Benz Vito» р.№ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , технічною можливістю запобігти дорожньо-транспортної події, в рамках проведеного дослідження, не представляється можливим. Технічна можливість безпечно керувати транспортним засобом та момент початку зміни напрямку руху керованого ним велосипеду марки «Comanche Strada» ліворуч, визначалися діями тільки самого велосипедиста ОСОБА_6 , як особи, що безпосередньо керувала вказаним транспортним засобом, тому, необхідно прийти до висновку, що з технічної точки зору, у розглянутій дорожній ситуації, велосипедист ОСОБА_6 , виконуючи вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти дану дорожньо - транспортну пригоду. За відсутності в дорученні адвоката про призначення авто-технічної експертизи та матеріалах кримінального провадження, достовірної інформації про відстань і швидкість або час руху велосипедиста ОСОБА_6 , в небезпечному для водія ОСОБА_3 , напрямі, відповісти на питання: - «чи відповідали дії водія автомобілю марки «Mercedes Benz Vito» р.№ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , вимогам Правил дорожнього руху України та чи перебували вони у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди що настала?», в рамках проведеного дослідження не представляється можливим. З технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією, що настала, перебувають дії велосипедиста ОСОБА_6 , який у дорожніх умовах, що склалися, не впевнившись у небезпеці своїх дій для себе та інших учасників дорожнього руху, змінив напрямок руху керованого ним велосипеду марки «Comanche Strada», ліворуч, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації і її переростання в ДТП - наїзду велосипедиста на праву бічну частину автомобілю марки «Mercedes Benz Vito» р.№ НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , тобто дії велосипедиста ОСОБА_6 , як невідповідні вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з подією що настала. Наявна слідова інформація, що зафіксована на схемі до протоколу огляду міста події від 22.06.2018 року безпосередньо при огляді місця даної ДТП та слідова інформація, що відображена на фотознімках міста події, не дає змогу експерту зробити висновок та відповісти на запитання - який саме транспортний засіб залишив вказаний слід гальмування довжиною 55.4м. на схемі №1), оскільки відсутні ідентифікуючи ознаки слідів транспортного засобу, такі як, ширина сліду, колія коліс транспортного засобу, що залишив вказаний слід, колісна база транспортного засобу. Виходячи з зазначеного, встановити належність зафіксованого сліду гальмування саме автомобілю марки «Mercedes Benz Vito» р.№ НОМЕР_1 в рамках проведеного дослідження не надається можливим. Оскільки встановити належність зафіксованого сліду гальмування саме автомобіля марки «Mercedes Benz Vito» р.№ НОМЕР_1 в рамках проведеного дослідження не надається можливим, то поставлене запитання: «Якщо, вказаний слід гальмування належить шинам автомобіля марки «Mercedes Benz Vito» р.№ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , то яка була швидкість руху вказаного автомобіля в момент даної дорожньо - транспортної події?», втрачає логічний сенс. (Том №2 а. с. № 46-52).

Однак з даним висновком суд не може погодитись, та визнає його недопустимим доказом з наступних підстав. Так, в експертизі не зазначеного жодних відомостей про дії водія під час ДТП, але вказано, що гальмування не було, що суперечить самими показами обвинуваченого, наданих ним у судовому засіданні, який зазначив, що гальмував в момент зіткнення, а такого у експертизі не зазначено. Також швидкість руху велосипеда, зазначеного у експертизі 35-40 км/год., що не відповідає дійсності, а тому дані підстави, на яких було зроблено експертизу, не відповідають фактичним обставинам справи. Експерту, крім того, не було вказано, що перешкод на дорозі водію автомобіля під керуванням обвинуваченого не було. Отже, на думку суду ДТП сталося за тих умов, які зазначено в обвинувальному акті та як встановлено у судовому засіданні. Суд приймаючи рішення щодо висновку експерта № 2/19-68 від 14.02.2020 року, в якому зазначено, що в дорожній ситуації, велосипедист ОСОБА_6 , виконуючи вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти дану дорожньо - транспортну пригоду, не може взяти до уваги, оскільки експерт робив своє дослідження з викладених тільки ОСОБА_3 пояснень, які не відповідають фактичним обставинам події та матеріалам справи.

Відтак, суд ретельно дослідив докази по справі, та всі інші обставин, що мали до неї відношення.

Наведені вище докази, на думку суду, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією України та КПК України. Будь-яких порушень під час збирання доказів на підтвердження обвинувачення у вчиненні злочину ОСОБА_3 , які б потягнули за собою визнання їх недопустимими, з огляду на вищевказане, судом не встановлено, а тому судом були досліджені усі докази на предмет їх допустимості, та кожному доказу надано оцінку відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Судом було повно та всебічно досліджено всі обставини у справі, та не було допущено порушень загальних засад кримінального провадження, а саме верховенства права, законності та рівності перед законом і судом.

В зв`язку з зазначеним, та дослідивши і проаналізувавши надані суду докази кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 повністю доведена наданими та дослідженими судом доказами. Інших протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено. Матеріали досудового розслідування у відношенні ОСОБА_3 були відкриті відповідно до ст. 290 КПК України, про що зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

З огляду на вище наведене можна зробити висновок, що ДТП було скоєно у світлий час доби, без опадів, при сухій проїзній частині, але обвинувачений не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перевищив максимально допустиму швидкість руху, виконав випередження велосипеда та допустив з ним контакт. Невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п. 12.3 та 13.3 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, аналізуючи покази обвинуваченого, потерпілого, свідків, зіставляючи ці покази зі здобутими письмовими доказами, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, та кваліфікує його дії, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Його дії кваліфікуються за ч.1 ст. 286 КК України.
Під час визначення покарання суд враховує крім зазначеного, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, вину не визнав, раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується позитивно.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд враховує те, що дорожньо-транспортна пригода відбулась через порушення Правил дорожнього руху, ОСОБА_3 , що заподіяно наслідки у вигляді завдання фізичної шкоди потерпілому ОСОБА_6 у виді середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до судової доповіді, складеної заступником начальника Покровського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, ОСОБА_3 проживає у найманому будинку, умови проживання якого влаштовують, за час проживання скарг від сусідів на нього не надходило, має середню освіту, на теперішній час працює без оформлення трудових відносин, але робота стабільна, матеріальне становище його влаштовує, повністю забезпечує свою родину. Також характеризується врівноваженою, спокійною особою. На обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, алкоголь та наркотичні речовини не вживає взагалі. Одружений, має двох дітей, та займається їх вихованням, в сім`ї відносини стабільні та мають позитивний характер, в його оточенні тільки порядні люди. Має бажання змінюватись на краще, та має плани на майбутнє. Фактори, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засовами.

Розглядаючи питання про призначення покарання з позбавленням права керування транспортними засобами обвинуваченого, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" де йдеться про те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. При цьому суд враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, а саме не визнання своєї вини у скоєні даного кримінального правопорушення, грубе порушення ним ПДР України, в результаті якогобула завдана фізична шкода потерпілому ОСОБА_6 у виді середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Враховуючи зазначені обставини, спосіб життя обвинуваченого, низьку ймовірність вчинення повторного порушення, також те, що останній надав допомогу потерпілому, сам викликав працівників поліції, поїхав з потерпілим у лікарню, та з метою захисту прав і законних інтересів особистості, суспільства і держави, з урахуванням вимог справедливості і цілей правосуддя, суд приходить висновку, що обвинувачений не становить небезпеку для суспільства, в зв`язку з чим його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Тому саме таке покарання, на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Така позиція, крім того, відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування в сумі 2860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль марки "MERCEDES-BENZ VITO" білого кольору номерний знак НОМЕР_1 з механічними пошкодженням, переданий на зберігання ОСОБА_3 залишити останньому за належністю;

-велосипед марки "Comanche strada" чорного кольору з механічними пошкодженням, переданий на зберігання ОСОБА_15 залишити останньому за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 2860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язаня минув, та не продовжувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1 .