Справа № 645/4903/20
Провадження № 1-кп/645/742/20

У Х В А Л А
09 вересня 2020 р. Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -
26 серпня 2020 року в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.
Ухвалою судді від 27 серпня 2020 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні обвинуваченим було роз`яснено положення ч. 4 ст. 315 КПК України щодо права заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно них колегіально судом у складі трьох суддів.
Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_6 клопотання про колегіальний розгляд справи не заявили, про що подали суду відповідні письмові заяви.
Піддосудового розслідування підозрюваним ОСОБА_4 , ОСОБА_6 слідчим суддею було обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою кожному, строк дії яких закінчується 15 вересня 2020 року.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_6 без визначення застави та зазначав про існування ризиків, передбачених п.п.1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_8 , та потерпілий ОСОБА_9 клопотання прокурора підтримали, проти задоволення клопотання захисників про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт або заставу заперечували.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив суд змінити запобіжний захід його підзахисному на заставу, оскільки останній має позитивні характеристики. Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив суд змінити запобіжний захід його підзахисному на цілодобовий домашній арешт або заставу, оскільки останній має позитивні характеристики. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.
Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду щодо заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
ОСОБА_4 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (розбій). Даний злочин є особливо тяжким, санкція кримінального закону передбачає покарання за його вчинення від 8 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченим діяння. Хоча у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.
Суд вважає доведеним, що на даний час існують ризики того, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу обвинувачені можуть переховуватися від суду, а зважаючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового розгляду, існують ризики того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Підстав, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даній стадії судового розгляду судом не встановлено, за час перебування ОСОБА_4 , ОСОБА_6 під вартою ризики щодо можливості останніх переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні (п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України) не зменшилися. Суду не надано доказів того, що з моменту застосування відносно обвинувачених запобіжних заходів та до моменту вирішення клопотання про його продовження не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу.
Разом з цим, прокурором не обґрунтовано та не доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, оскільки згідно відомостям наданим суду на стадії підготовчого судового засідання, обвинувачені раніше за вчинення кримінальних правопорушень не засуджувалися, мають позитивні характеристики.
Суд вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який запобіжний захід, в тому числі на домашній арешт/заставу, про що просить сторона захисту, не забезпечить належної поведінки та виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
У даній конкретній справі суд вважає можливим застосувати вказані положення процесуального закону, оскільки обвинуваченим інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства, що потягло за собою спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, суд вважає необхідним продовжити строки тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на 60 днів кожному.
Окрім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні було заявлено клопотання про витребування доказів та виклик свідків.
Прокурор, представник потерпілого, потерпілий проти задоволення вказаного клопотання заперечували, вважаючи його необґрунтованим.
Обвинувачені та захисник ОСОБА_7 клопотання підтримали.
Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду щодо заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.
Згідно п.4 ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів.
У ст. 84 КПК України закріплено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до положень ст.ст. 42, 46 КПК України захисник, який користується процесуальними правами обвинуваченого, захист якого він здійснює, має право збирати і подавати суду докази.
З положень ч. 2 ст. 93 КПК України вбачається, що сторона захисту, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Суд вважає, що клопотання сторони захисту підлягає частковому задоволенню в частині витребування письмових доказів.
Враховуючи те, що необхідність виклику в якості свідків лікарів-рентгенологів, обґрунтована захисником необхідністю уточнення їх посадових інструкцій, суд вважає клопотання захисника передчасно заявленим, оскільки судом такі інструкції не досліджувалися, і відмовляє в задоволенні клопотання про виклик свідків на даній стадії розгляду справи.
При цьому, сторона захисту не позбавлена можливості в подальшому заявити таке клопотання на стадії дослідження доказів по справі.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 доведено у підготовчому судовому засіданні, що він вживав заходів для отримання інформації про витребування якої він просить суд, проте з Європейського радіологічного центру у відповідь на адвокатський запит 21 серпня 2020 року надійшла відмова у наданні посадових інструкцій лікарів-рентгенологів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вигляді оригіналу, з посиланням на положення Закону України «Про інформацію», Закону України «Про захист персональних даних».
Згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.
За змістом частини другої статті 21 зазначеного Закону конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
Таким чином, збір та обробка даних про фізичну особу без її згоди, навіть якщо це здійснюється у межах і для потреб кримінального судочинства, можуть здійснюватися виключно на законних підставах і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
З положень ст. 93 КПК України вбачається, що сторона захисту або потерпілий мають право збирати докази шляхом витребування копій документів.
На стадії підготовчого судового засідання клопотання про витребування певних речей чи документів вирішується судом, який розглядає справу (п.4 ч. 2 ст. 315 КПК України ).
Згідно ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, та аналогічної позиції держави закріпленої в ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Таким чином, враховуючи наявність у сторони захисту сумнівів у компетенції лікарів-рентгенологів, ці сумніви підлягають перевірці судом, шляхом витребування та дослідження у судовому засіданні завірених копій посадових інструкцій лікарів-рентгенологів ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Окрім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні було заявлено клопотання про проведення судово- медичної експертизи для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_14 .
Прокурор, представник потерпілого, потерпілий проти задоволення вказаного клопотання заперечували, вважаючи його необґрунтованим.
Обвинувачені та захисник ОСОБА_7 клопотання підтримали.
Суд вважає дане клопотання передчасно заявленим, в зв`язку із чим на даній стадії розгляду справи відмовляє в його задоволенні. При цьому, сторона захисту не позбавлена можливості в подальшому заявити таке клопотання на стадії дослідження доказів по справі.
У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.
Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону, дане кримінальне провадження підсудне Фрунзенському районному суду м. Харкова.
Керуючись ст.ст. 8, 17, 62, 93, 177, 178, 183, 194, 201, 314, 315, 372 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова на 16 вересня 2020 року об 11.30 год.
У судове засідання викликати сторони кримінального провадження, потерпілого, представника потерпілого, свідків.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строків тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів по 07 листопада 2020 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 днів по 07 листопада 2020 року включно.
Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.
У задоволенні клопотань захисників та обвинувачених про зміну запобіжних заходів відмовити.
Клопотання сторони захисту про витребування доказів та виклик свідків задовольнити частково.
Витребувані судом копії документів належить надати безпосередньо до суду протягом 10-ти днів з дня отримання даної ухвали.
Роз`яснити керівництву Європейського радіологічного центру, що ненадання витребуваної судом інформації тягне за собою відповідальність винних осіб, встановлену законом.
У задоволенні решти вимог клопотання відмовити, як передчасно заявлених.
У задоволенні клопотання сторони захисту про проведення судово-медичної експертизи - відмовити, як передчасно заявленому.
Ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження обвинуваченим строків тримання під вартою до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, а обвинуваченими - в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 09.09.2020 року.

Суддя: ОСОБА_1