гСправа № 358/861/20 Провадження № 1-кс/358/372/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Богуслав

Слідчий суддя Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Богуславі матеріали кримінального провадження № 1-кс/358/372/20, за скаргою ОСОБА_3 на постанову дізнавача - старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання потерпілого про виклик (допит) свідків,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 09 листопада 2020 року звернувшись до слідчого судді Богуславського районного суду Київської області із скаргою, просить визнати незаконними дії старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , пов`язані з винесенням постанови про відмову у задоволенні клопотання про виклик (допит) свідків від 30 жовтня 2020 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 07 липня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.129 КК України та скасувати вказану постанову дізнавача.

Обгрунтовуючи свою скаргу, заявник посилається на те, що 07 липня 2020 року він звернувся із заявою до Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області про вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Підставою для звернення до правоохоронних органів явилось те, що його колишня дружина ОСОБА_5 , в дійсності готує замах на його життя та хоче його реально вбити, доказом чого є зафіксована розмова ОСОБА_5 , та її матері - ОСОБА_6 , яка мала місце 14 червня 2020 року, під час якої його колишня дружина ОСОБА_5 , сама особисто прямо говорить про те, що після тих фактів її протиправних та аморальних дій, які він безпосередньо виявив, вона хоче його умертвити, тобто фізично вбити, про що ОСОБА_5 сама 14 червня 2020 року йому говорила і погрожувала.

Погрози його колишньої дружини ОСОБА_5 , щодо його вбивства мали в минулому та мають на даний час реальний характер і в нього були раніше та є на даний час реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози, постільки йому стали відомі значні, на його думку, факти її зради (аморальної поведінки), а також її посадових зловживань, (посадових злочинів) на посаді заступника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому, з метою захисту свого життя від можливого майбутнього протиправного посягання він вимушений був звернутись із заявою безпосередньо до Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області.

07 липня 2020 року його заяву було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України та присвоєно номер №0000001, що підтверджується Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2020 року, а також розпочато досудове розслідування.

У вказаному вище кримінальному провадженні він, відповідно до ст.ст. 55, 56, 57 КПК України має статус потерпілого, що підтверджується пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого, яка вміщена в матеріалах кримінального провадження.

29 жовтня 2020 року ним через канцелярію Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області було здано вмотивоване та обгрунтоване клопотання про виклик (допит) свідків у кримінальному провадженні за №0000001 від 07 липня 2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України.

03 листопада 2020 року шляхом вручення йому рекомендованого листа з повідомленням про вручення за №536, він одержав постанову про відмову у задоволенні клопотання про участь потерпілого у слідчих (розшукових) діях від 30 жовтня 2020 року, прийняту старшим дізнавачем сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 .

Ознайомившись зі змістом процесуального рішення, він вважає що вказана вище постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята дізнавачем з явним та очевидно упередженим ставленням щодо нього, як потерпілого та з грубим порушенням його прав передбачених ст.ст. 56, 57 КПК України.

Так, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 55 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право заявляти відводи та клопотання, а згідно з приписів п. 4 ч. 2 ст. 55 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право: брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі.

Як вбачається зі змісту постанови про відмову у задоволенні клопотання про участь потерпілого у слідчих (розшукових) діях від 30 жовтня 2020 року, дана постанова взагалі нічим не вмотивована та необгрунтована, дізнавач просто зкопіював норми кримінально-процесуального Закону, зокрема ст.ст.40-1 та ч.2 ст.220 КПК України та вставив цей текст в постанову від 30 жовтня 2020 року.

Тому з наведених вище підстав він просить скасувати оскаржувану постанову дізнавача.

В судове засідання на 16 грудня 2020 року заявник ОСОБА_3 не з`явився, але подав заяву, в якій просить розглянути скаргу без його участі, а також зазначив, що вимоги викладені в скарзі від 09.11.2020 він підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, заперечень на скаргу не надав.

Відповідно до ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказану скаргу у відсутність заявника на підставі ст. 26 КПК України та у відсутність дізнавача в порядку ч. 3 ст. 306 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 07 липня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.129 КК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17, ч. 1ст. 7 КПК України).

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача чи прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих ( розшукових ) дій, негласних слідчих ( розшукових ) дій.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 07 липня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

Крім того встановлено, що 29.10.2020 потерпілим по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_3 подано до старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 клопотання про проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні.

Зокрема, ОСОБА_3 в своєму клопотанні просив викликати в порядку п. 4 ч. 1 ст. 56 КПК України та допитати за його (потерпілого) участю свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Так, за результатами розгляду клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 29.10.2020, старшим дізнавачем сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 30.10.2020 винесено постанову про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що дізнавач обгрунтовуючи свою постанову вказав на те, що в ході проведення досудового розслідування під час допиту свідків, яких було викликано для дачі показів, що їм відомі та які мають значення для прийняття відповідного процесуального рішення, не було виявлено розбіжностей, які б вплинули на хід досудового розслідування.

Також, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що другий абзац мотивувальної частини постанови не завершений та не містить відомостей щодо змісту клопотання потерпілого.

Слідчий суддя перевіряючи обгрунтованість та законність оскаржуваної постанови враховує наступні положення КПК України.

Так, згідно ст. 110 КПК України вбачається, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Як вбачається із оскаржуваної постанови старшим дізнавачем сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 не обґрунтовано прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, на слідчого суддю покладено обов`язок здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000001 від 07 липня 2020 року, слідчим суддею встановлено, що в оскаржуваній постанові дізнавачем не викладено суть заяви потерпілого ОСОБА_3 та не надано відповіді на всі поставлені потерпілим питання.

Зі змісту постанови дізнавача можна зробити висновок, що потерпілому ОСОБА_3 не надано відповідь на його клопотання про допит свідків, належним чином не викладені аргументи щодо відсутності підстав необхідності повторного допиту, за участю потерпілого, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Дізнавач таку відмову належним чином не мотивував, при цьому послався на норми Кримінального процесуального кодексу України, якими врегульовано порядок допиту свідків, але помилково вказує на те, що під час допиту свідків, яких було викликано для дачі показів, що їм відомі та які мають значення для прийняття відповідного процесуального рішення, не було виявлено розбіжностей, які б вплинули на хід досудового розслідування.

Однак, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що між показаннями потерпілого ОСОБА_3 та вищевказаних свідків є суттєві розбіжності.

Частиною дев`ятою ст. 224 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. На початку такого допиту встановлюється, чи знають викликані особи одна одну і в яких стосунках вони перебувають між собою. Свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і за давання завідомо неправдивих показань, а потерпілі - за давання завідомо неправдивих показань.

Тобто, дана процесуальна норма передбачає право, а не обов`язок дізнавача, провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.

Як наслідок, вирішуючи питання щодо доцільності одночасного допиту потерпілого ОСОБА_3 та свідків, дізнавач мав викласти свої мотиви щодо відхилення клопотання потерпілого в цій частині із зазначенням, чи існують розбіжності у показаннях потерпілого та свідків, чи потрібно з`ясовувати причини цих розбіжностей для досягнення мети досудового розслідування, а саме для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Як наслідок, вимоги щодо складання мотивованої постанови, в якій дізнавач має аргументувати прийняте рішення, не виконані. Крім того, зробити висновок про те, з яких мотивів виходив дізнавач, відмовляючи у проведенні слідчих дій, та в чому полягає неможливість проведення слідчих дій, взагалі не можливо, оскільки мотивувальна частина прийнятого рішення не містить змісту обставин, які є підставами для прийняття такого рішення, мотивів прийняття рішення та належне їх обґрунтування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам ст.ст. 9, 91, 92, 93, 94, ч. 5 ст. 110 КПК України, що має наслідком її скасування.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 110, 303, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача - старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання потерпілого про виклик (допит) свідків, задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, капітана поліції ОСОБА_4 від 30 жовтня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 29.10.2020, як потерпілого у кримінальному провадженні №0000001 від 07 липня 2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України.

Зобов`язати дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000001 від 07 липня 2020 року, повторно розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 29 жовтня 2020 року про проведення слідчих дій та про прийняте рішення повідомити потерпілого, в порядку та строки визначені ст. 220 КПК України.

Відповідно до частини 3 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1