Дата документу 30.07.2020 Справа № 310/5932/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/1068/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/5932/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» та з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, в апеляційному порядку, об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001560, № 0002052, № 0002039, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Белькачі Усть-майського району, Якутія, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який постійного місця мешкання не має, раніше судимого:

1) 15.04.2011 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

2) 02.03.2012 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку Бердянського міськрайонного суду від 15.04.2011 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

3) 11.05.2012 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду від 02.03.2012 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі;

4) 27.07.2012 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду від 11.05.2012 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 09.07.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 25 днів;

5) 02.09.2016 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду від 27.07.2012 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 23.12.2016 року по відбуттю строку покарання;

6) 16.06.2017 року постановою Бердянського міськрайонного суду на підставі ч. 3 ст. 263 КК України кримінальне провадження зупинено;

7) 26.09.2017 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 08.05.2019 року по відбуттю строку покарання;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 01.08.2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою ухвалено залишити без змін до набрання вироком законної сили. Вирок в цій частині підлягає негайному виконанню.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, знову вчинив умисні корисливі злочини за наступних обставин.

Так, 17.06.2019 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, знаходячись біля магазину «Бриз», який розташований по вул. Захисників України, буд. 34-А в м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав належний ОСОБА_9 , велосипед «Вінер», вартістю 2000 гривень. Відразу після цього, ОСОБА_7 , з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на свій власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2000 гривень.

Крім того, 24.06.2019 року, приблизно о 10 годині, знаходячись на пляжі «2-гі Ліски» в м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом здійснити телефонний дзвінок, не маючи наміру на повернення власникові майна, на своє прохання взяв у неповнолітнього ОСОБА_10 , мобільний телефон «Хiomi redmi 6 A» вартістю 3174 гривні, в якому знаходились сім-карта мобільного оператору «водафон» вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошові кошти були відсутні, а також сім-карта мобільного оператору «водафон» вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошові кошти були відсутні, та карта пам`яті на 2 гігабайти вартістю 160 гривень, який належить ОСОБА_11 . Відразу після цього, ОСОБА_7 , з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на свій власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 , майнову шкоду на загальну суму 3384 гривні.

Крім того, 14.07.2019 року, приблизно о 19.00 годині ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно повторно, з єдиним умислом на викрадення всього майна, яке він виявив у вказаній квартирі, викрав майно, що належить ОСОБА_12 , а саме: холодильник «BOSH KGN 39 VL 306-» вартістю 16899 гривень; духовий шкаф «BOSH HBN 239 E4 -» вартістю 7599 гривень; плита «BOSH РBН 6С5 -» вартістю 4899 гривень. Відразу після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на свій власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 29397 гривень.

Окрім того, 18.07.2019 року о 05 годині 40 хвилин, знаходячись біля кіоску «Шаурма», який розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, буд. 41, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з полиці торгівельної стійки, таємно, повторно викрав мобільний телефон «Iphone Xs» вартістю 4700 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_13 . Після чого, з викраденим майном ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 4700 гривень.

Крім того, 19.07.2019 року о 21 годині, знаходячись біля супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Східний, буд. 234, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав велосипед «Azimut Storm» вартістю 3000 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_14 . Після чого, з викраденим майном ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 3000 гривень.

Також, 23.07.2019 року приблизно о 12 годині, знаходячись на території пляжу «Ліски», який розташований по вулиці Приморській в м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зі стільця, таємно, повторно викрав мобільний телефон «Lenovo K5+» вартістю 3000 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_15 . Після чого, з викраденим майном ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_15 майнову шкоду на суму 3000 гривень.

Крім того, 26.07.2019 року о 18 годині, знаходячись на території бази відпочинку «Азов», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зі столу, таємно, повторно викрав мобільний телефон «Samsung S8» вартістю 5000 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_16 . Після чого, з викраденим майном ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_16 майнову шкоду на суму 5000 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок дуже суворим. Зазначає, що він давав показання, приймав активну участь в розслідуванні, надавав пояснення, приймав участь у слідчих експериментах. Просить залишити його на волі, оскільки він зробив висновки, більше не буде скоювати злочини, бажає виховувати дітей, зареєструвати шлюб та опікуватися дітьми. Зазначає, що свідок ОСОБА_17 давав показання в суді, що була ще третя особа, яка відкрила квартиру та скоїла крадіжку. На оголошення вироку його не викликали, що є безумовно порушенням КПК України, вирок отримав 24.03.2020 року.

На підставі викладеного, просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому більш м`яке покарання з застосуванням ст. 69 КК України (покарання з іспитовим строком).

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, ґрунтуються на обставинах, які сторонами провадження не оспорюються, тому, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не скоював злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_17 , колегія суддів вважає їх неспроможними, з таких підстав.

Так, не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 за епізодом крадіжки у відношенні потерпілого ОСОБА_12 , його вина повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими та оціненими судом першої інстанції, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що є власником квартири, з якої вкрали його майно. Двері в квартиру були відчинені, замок подряпаний, але не взламаний. На слідчому експерименті обвинувачений добре орієнтувався в його квартирі, сказав про ключі та про те, що все робив сам;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що влітку 2019 року до нього підійшов ОСОБА_19 , який разом з обвинуваченим ОСОБА_7 запропонували купити холодильник ОСОБА_20 двокамерний, показали фото. Вони замовили машину та поїхали в будинок по АДРЕСА_1 , він перевірив холодильник, який був запакований та з документами, і віддав за нього гроші. Як йому пояснили, що це майно обвинуваченого, яке терміново необхідно продати у зв`язку із виїздом за кордон;

- протоколом прийняття заяви про вчинений злочин від ОСОБА_12 (т. 1, а.п. 189);

- договором на придбання, гарантійним талоном, квитанцією та накладною на холодильник BOSH, духову шафу BOSH та плиту BOSH (т. 1, а.п. 194-196);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.07.2019 року за участі ОСОБА_7 на пляжі в районі «Ліски» та в будинку №7 по вул. Північна та фототаблицею до нього (т. 1, а.п. 197-204);

- протоколом огляду від 16.07.2019 року квартири АДРЕСА_2 та фототаблицею до нього (т. 1, а.п. 190-193).

До показів свідка ОСОБА_21 суд першої інстанції поставився критично, оскільки вони спростовуються показами свідка ОСОБА_18 , який не зазначав про іншого незнайомого чоловіка при подіях, які мали місце 14.07.2019 року, а також письмовими доказами протоколом проведення слідчого експерименту від 25.07.2019 року за участі ОСОБА_7 на пляжі в районі «Ліски» та в будинку АДРЕСА_4 з фототаблицею до нього та протоколом огляду від 16.07.2019 року квартири АДРЕСА_2 з фототаблицею до нього, з чим погоджується і колегія суддів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту на підтвердження непричетності ОСОБА_7 до вчинення крадіжки у відношенні потерпілого ОСОБА_12 не було надано жодного доказу та не наведено вагомих обставин, на підставі яких можна було б піддати сумніву докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом скоєння крадіжки у відношенні потерпілого ОСОБА_12 ), як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів обвинуваченого про призначення судом першої інстанції занадто суворого покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий, у тому числі, за аналогічні злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, знову вчинив умисні корисливі злочини, не працює, на обліку в психоневрологічній лікарні не перебуває, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога. Також суд врахував відношення обвинуваченого ОСОБА_7 до скоєних злочинів та його поведінку після скоєного та висновок досудової доповіді органу пробації.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, суд не встановив.

Обвинуваченому ОСОБА_7 судом було призначено покарання у межах, близьких до мінімальних, передбачених санкціями ч.ч. 2, 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, і підстав вважати таке покарання надто суворим, колегія суддів не вбачає.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі, істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів.

Покарання призначено судом з дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного) та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Обставини, на які послався обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, як на підстави для пом`якшення призначеного покарання та застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, частково були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання і вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для призначення покарання нижче від найнижчої межі або не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, колегія суддів не вбачає. Доводи стосовно того, що обвинувачений давав показання та пояснення, приймав активну участь в розслідуванні, приймав участь у слідчих експериментах, зробив відповідні висновки для себе та більше не буде скоювати злочини, бажає виховувати дітей, зареєструвати шлюб та опікуватися дітьми, що, на думку апелянта, є підставою для призначення йому покарання нижче від найнижчої межі або без ізоляції від суспільства, не можуть бути визнані вагомими для пом`якшення покарання або застосування інституту звільнення від відбування покарання.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості чи надмірним для досягнення мети покарання.

Доводи обвинуваченого про те, що його не викликали на оголошення вироку, а вирок він отримав 24.03.2020 року не є підставою для скасування вироку, оскільки оголошення вироку за відсутності обвинуваченого не перешкодило міськрайонному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тому зазначена обставина не може бути визнана істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки вирок фактично було отримано обвинуваченим та останній скористався своїм правом на апеляційне оскарження вироку суду.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду на те, що суд першої інстанції не надав йому останнього слова є неспроможними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема журналом та звукозаписом судового засідання (т. 1, а.п. 237-238; т. 4, а.п. 10).

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого по зазначених у ній доводах, а відтак і відсутності підстав для зміни судового рішенняі застосування ст. 69 або ст. 75 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4