Справа № 610/1595/20
Провадження № 1-кп/610/242/2020
УХВАЛА

03.08.2020 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія справу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000809 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Балаклійського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України. З огляду на суворість покарання, встановленого за вчинення вказаного злочину, та враховуючи, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування не з`являвся до слідчого, перебував у розшуку, є ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів ОСОБА_4 , якому відомо місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, може незаконно впливати на свідків. Також є ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, у тому числі пов'язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт. Пояснила, що ОСОБА_4 ніякої загрози не становить, на свідків впливати не збирається. Раніше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, одружений, у нього є двоє дітей. До затримання обвинувачений працював, за місцем проживання і роботи характеризується позитивно. Ризики, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, вважала не доведеними в судовому засіданні.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисників, суд дійшов таких висновків.
Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов'язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців
Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Згідно п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 22.06.2020 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.08.2020 включно.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зазначає, що зважаючи на кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати.

Разом з тим, прокурором в судовому засіданні не доведено, що більш м'який запобіжний захід на даний час не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, у нього є двоє малолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого. До затримання ОСОБА_4 працював, за місцем проживання і роботи характеризується позитивно. Дружина ОСОБА_4 перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує щомісячну державну допомогу в сумі 860,00 грн, тому заробітна плата ОСОБА_4 є основним джерелом засобів до існування його сім`ї.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим справа розглядається в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувати недоцільно та вважає за можливе змінити його на інший, альтернативний запобіжний захід - домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у своєму клопотанні, можливе не лише за умови тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. Достатнім для досягнення вказаної мети буде застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту. Тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 та наявність підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на обвинуваченого обов`язок не залишати місце постійного проживання: будинок АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. Такий запобіжний захід суд вважає достатнім для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_4 та його належної процесуальної поведінки.

Керуючись ст.ст.8, 177, 181, 331, 371, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Балаклія Харківської області, громадянину України, який зареєстрований у АДРЕСА_2 , до затримання проживав у АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 309 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком з 03.08.2020 до 02.10.2020 включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду, негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці, тобто до 02.10.2020 включно, такі обов`язки:

-не залишати місце постійного проживання: будинок АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.;

-за першою вимогою з`являтись до слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала в частині заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду.

Встановити строк дії даної ухвали з 03 серпня 2020 року до 02 жовтня 2020 року включно.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05 серпня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1