Справа № 461/3013/20
Провадження № 1-кп/461/151/21
УХВАЛА

01.02.2021 року, Галицький районний суд міста Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 28 грудня 2020 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000947 від 27 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про повернення обвинувального акту з наступних підстав. По-перше, під час підготовчого судового засідання стороні обвинувачення стало відомо, що обвинувачений є депутатом місцевої ради та відноситься до категорії осіб, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження. Тобто відповідно до п.1 ч.1 ст.481 КПК України письмове повідомлення йому про підозру повинно здійснюватись Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень, однак цього здійснено не було. По-друге, в обвинувальному акті, в формулюванні обвинувачення, міститься посилання на обов`язкову ознаку об`єктивної сторони складу злочину вчинення нападу з метою заволодіння грошовими коштами на працівника ТзОВ «Споживчий центр» - ОСОБА_7 , однак не зазначено конкретних дій обвинуваченого, у яких виразився напад, що суперечить вимогам КПК України, так як зазначені відомості про виклад фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення повинен містити обвинувальний акт.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти повернення обвинувального акту прокурору, однак виключно з підстав не зазначення у ньому механізму нападу, в якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Таким чином, повернення обвинувального акту прокурору може бути лише у разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Згідно з висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що закон вимагає, зокрема, обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення. Верховний Суд України, в своєму рішенні зазначив про те, що під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Проаналізувавши зміст обвинувального акту щодо ОСОБА_4 , суд погоджується з позицією прокурора, що у ньому не чітко викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які прокурор вважає встановленими, а також формулювання обвинувачення, а тому вбачає обставини, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Так, згідно роз`яснень, які містяться у п.6 постанови Пленуму N 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Суд вважає за необхідне зазначити, що дані про спосіб вчинення розбою є одним з основних елементів криміналістичної характеристики цього злочину. Його складають дії злочинця при нападі на потерпілого і заволодінні майном. Спосіб вчинення злочину це образ дій злочинця, який виражається в певній взаємопов`язаній системі дій та прийомів підготовки, вчинення та приховування злочинів.

Таким чином, з урахуванням викладеного, істотні недоліки обвинувального акту перешкоджають об`єктивному розгляду кримінального провадження і його необхідно повернути прокурору для усунення недоліків.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві" від 24.10.2003р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення.

Однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. З огляду на це, обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а тому обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом, а правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не лише для аргументації висновків слідчого, а й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинувачених та не скріплення його печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу. Оскільки в контексті примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документ, що містить зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, юридичних осіб, незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання про задоволення клопотання прокурора про повернення обвинувального акту.

Керуючись ст. 110, 291, 314, КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000947 від 27 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України прокурору Львівської місцевої прокуратури №1 - ОСОБА_3 , у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали проголошений 05 лютого 2021 року о 16 год. 00 хв.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1