Єдиний унікальний номер 185/7874/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000750 від 06.05.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Юр`ївка Юр`ївського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 09.12.2019 року, приблизно о 03.00 год., перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, тобто усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне та фізичне насильство, яке проявилось у словесних образах нецензурними словами та спричиненням фізичного болю своїй цивільній дружині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала спільно з ним та з якою ОСОБА_3 перебував в сімейних відносинах. 06.02.2020 року постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №185/6/20, ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу на користь держави у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 170 (сто сімдесят) гривень за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_5 . Надалі, ОСОБА_3 , 23.02.2020 року приблизно о 16.30 год., продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 умисно, тобто усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне та фізичне насильство, яке проявилось у словесних образах нецензурними словами та штовханні своєї співмешканки ОСОБА_5 , яка проживала спільно з ним та з якою ОСОБА_3 перебував в сімейних відносинах. 03.04.2020 року постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №185/1308/20 ОСОБА_3 повторно протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_5 . Надалі, ОСОБА_3 , 09.03.2020 року, приблизно о 23.30 год., продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 умисно, тобто усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне насильство, яке проявилось у словесних образах нецензурними словами та погрозами фізичної розправи відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , яка проживала спільно з ним та з якою ОСОБА_3 перебував в сімейних відносинах. 27.03.2020 року постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №185/2000/20 ОСОБА_3 повторно, протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУ пА П та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_5 . Надалі, ОСОБА_3 , 16.04.2020 року приблизно о 14.30 год., продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 умисно, тобто усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне та фізичне насильство, яке проявилось у словесних образах нецензурними словами та штовханні своєї співмешканки ОСОБА_5 , яка проживала спільно з ним та з якою ОСОБА_3 перебував в сімейних відносинах. 28.05.2020 року постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №185/2733/20 ОСОБА_3 повторно, протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_5 . Однак, після вжиття вказаних заходів реагування щодо недопущення вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став та, продовжуючи свою протиправну поведінку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, 05 травня 2020 року приблизно о 18.00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме виражався на адресу останньої нецензурними словами та погрожував застосуванням насильства, штовхав та хапав її за горло. Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано моральну шкоду, яка виразилась у підвищенні тривоги, зниженні настрою і самооцінки з фіксованістю переживань на конфліктній ситуації зі співмешканцем, значному самообмеженні в спілкуванні і соціальних контактах взагалі (внаслідок зниженого настрою, орієнтованості) на трудову діяльність і сімейні цінності. Конфлікти зі співмешканцем є психотравмувальними для останньої, спричиняють у неї зростання емоційного напруження, підвищення рівня тривоги, тривалий страх, зниження настрою, почуття образи, звуження соціальних контактів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно неодноразово вчиняв насильство в сімї у відношенні своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , останній раз 05.05.2020 року, та крім того, на нього складались протоколи за ст. 173-2 КУпАП, та його було притягнуто до адміністративної відповідальності. У скоєному він щиро кається.
Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що він винний у домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

Його дії кваліфікуються за ст. 126-1 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії невеликих злочинів, раніше не судимий, не працює, розлучений, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується незадовільно, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у вигляді обмеження волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що злочин, який він вчинив, відноситься до нетяжких злочинів, тяжких наслідків не настало, враховуючи відношення останнього до того, що сталося, а саме визнання вини, щире каяття, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .