ВИРОК
іменем України
09 листопада 2020 рокуСправа №451/949/19
Провадження № 1-кп/451/217/20

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000213 від 11.05.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радехів Львівської області, громадянина України, українця, не депутата, із середньою освітою, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

За обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він на початку травня 2018 року, у невстановлений слідством день, близько 14.00 години, перебуваючи в міському парку, що знаходиться в м. Радехові по пр.Відродження Львівської області, під час розпивання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, таємно та з корисливих спонукань вчинив крадіжку мобільного телефону марки Nokia модель 2330с-2, серійний номер НОМЕР_1 , чорно-сірого кольору, обернувши його на власну користь, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 250 грн.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що він дійсно на початку травня 2018 року, перебуваючи в міському парку, що знаходиться по пр.Відродження в м.Радехові Львівської області, під час розпивання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_6 , викрав в останнього мобільний телефон марки Nokia. Щиро розкаявся у вчиненому, шкода відшкодована потерпілому шляхом повернення телефону.

Захисник ОСОБА_4 просив суворо ОСОБА_5 не карати, оскільки останній визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, та з 2018 року не вчиняв жодних правопорушень, що свідчить про те, що останній став на шлях виправлення.

Потерпілий ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 від 14 травня 2020 року.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) доведена повністю встановленими органом досудового розслідування обставинами.

Відповідно до положень ст.50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст.185 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, яка обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше відповідно до ст.89 КК України не судимий, за місцем проживання заяв та скарг на нього не надходило, не працює.

Відтак, з урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч.1 ст.185 КК Україниу виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, суд не знаходить, так як вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Водночас, такий вид покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції ч.1 ст.185 КК України в редакції чинній на момент вчинення ним кримінального правопорушення ( травень 2018 року).

Так, відповідно до ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Беручи до уваги те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за №2617-VІІІ, який набрав чинності 01.07.2020, була посилена кримінальна відповідальність санкції ч.1 ст.185 КК України, тому в силу положень ч.2 ст.5 КК України вказаний Закон не має зворотної дії в часі, а тому застосуванню підлягає закон про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення кримінального проступку обвинуваченим ОСОБА_5 ..

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ: мобільний телефон марки Nokia модель 2330с-2, серійний номер НОМЕР_1 , чорно-сірого кольору - вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_6 згідно його заяви.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

ГоловуючийОСОБА_1