ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в сукупності встановлених обставин, зокрема, клопотання сторони захисту щодо зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який є передчасним. Слідчий суддя прийшов до висновку, що вказаний в ухвалі ризик (вплив на свідків і потерпілого) не зменшився, у зв`язку з чим посилання сторони захисту на необхідність підозрюваному працювати і доглядати за матір`ю, піклуватися про дітей, лікуватися самому, - не є підставою для зміни запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою обрати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вважає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
На його думку, судом проігноровано аргументи сторони захисту та не надано належної оцінки, остільки на даний час досудового розслідування, ризик намагання приховати докази у кримінальному провадженні, зокрема записи з камер відеоспостереження нівелювався, остільки всі речові докази по даному кримінальному провадженню вже повинні перебувати у сторони обвинувачення.
Вважає, що судом першої інстанції не врахованого того, що підозрюваний ОСОБА_7 надав критичний осуд своїй поведінці, вчиняє дії щодо усунення негативної шкоди завданої своїми діями, наразі відшкодував матеріальний та моральний збиток потерпілому ОСОБА_9 ..

Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді захисник-адвокат ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні матеріали, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновки слідчого судді про відмову в зміні запобіжного заходу ОСОБА_10 , апеляційний суд вважає правильними.

Як вбачається з матеріалів органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, остільки останній передбачаючи настання можливих суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що своїми очевидними для оточуючих діями, грубо порушив громадський порядок, знаходячись в громадському місці, на одному з густонаселених та центральному проспекті м. Дніпро, діючи з особливою зухвалістю, перебуваючи на незначній відстані від ОСОБА_9 , тримаючи предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, здійснив декілька пострілів в бік ОСОБА_9 , тим самим створив реальну загрозу для життя та здоров`я громадян.
Громадянин ОСОБА_11 намагаючись припинити хуліганські дії з боку ОСОБА_7 , підбіг до останнього та намагався забрати в нього предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, за допомогою зазначеного предмету наніс один удар рукояткою вказаного предмету в область лівої брови ОСОБА_11 , та здійснив декілька пострілів в область живота останнього. Бажаючи припинити протиправні діяння, ОСОБА_11 вихопив з правої руки ОСОБА_7 вказаний відкинув його в сторону, після чого повалив нападника на землю, обличчям до низу та утримуючи його в такому положенні очікував працівників поліції.
Судом було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 була встановлена слідчим суддею під час застосування до останнього міри запобіжного заходу.
У відповідності до ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
З наданих матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2020 р. за клопотанням слідчого, погодженим прокурором застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань №4 строком на 60 (шістдесят) днів. Встановлено, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою є 22 грудня 2020 року.

Зазначена ухвала слідчого судді була оскаржена стороною захисту до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.11.2020 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2020р. було залишено без змін.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що ризики, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, та не надано доказів того, що цей ризик зменшився чи припинив своє існування, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для зміни запобіжного заходу.
Також, як видно з ухвали слідчого судді, у кримінальному провадженні є свідок ОСОБА_12 , а також ще один потерпілий - ОСОБА_11 . При цьому, підозрюваний відшкодував шкоду лише одному потерпілому ОСОБА_9 .
Окрім того, виходячи з того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та за тяжкий злочин законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, у рамках розслідування даного кримінального провадження ще не виконані всі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на обґрунтування вини підозрюваного.
У зв`язку з чим, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 є обґрунтованими, тому відмова в зміні запобіжного заходу з тримання під вартою підозрюваного на інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі є обґрунтованими та відповідають вимогам кримінально процесуального Законодавства.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про позитивно характеризуючі дані ОСОБА_7 , то апеляційний суд вважає, що вони також не дають підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, за наявності обґрунтованої підозри у скоєні вказаного злочину та встановлених ризиків.
Висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді,- без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4