Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2218/20
Провадження № 1-кп/376/221/2020
УХВАЛА

"08" жовтня 2020 р.

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілих ОСОБА_10

розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Чагерний, Красноярський край, Російська Федерація, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого: 15 жовтня 2015 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 15 січня 2016 року по відбуттю строку покарання на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 06 січня 2016 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Красноводськ, Республіки Туркменістан, жителя АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого: 26 вересня 2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Малосілка, Бердичівського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 , з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця м. Хмельницький, жителя АДРЕСА_5 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у підготовчому судовому засіданні подала письмові клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, обґрунтовуючи тим, що є підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, оскільки підстави для зміни запобіжних заходів відсутні, ризики, враховані судом при обранні щодо обвинувачених запобіжніх заходів у виді тримання під вартою, передбачені п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати.

У підготовчому судовому засіданні захисники та обвинувачені заперечили проти клопотання, посилаючись на відсутність будь-яких підстав для перебування під вартою, свої доводи обґрунтовували тим, що суд в підготовчому судовому засіданні не може продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення порушено вимоги КПК України щодо вручення копій та дотримання строків подачі клопотань про продовження строків тримання під вартою, питання розглядається незаконним складом суду, а саме головуючий в порушенні ст. 31 КПК України приймає рішення одноособово. Крім того, наявність та обґрунтованість ризиків не доведена в судовому засіданні.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотань, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Що стосується тверджень захисника про те, що до суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні не може продовжити запобіжний захід, необхідно зазначити наступне.

За правилами ч. 3 ст. 315 КПК суд з урахуванням думки інших присутніх учасників підготовчого судового засідання вирішує питання про обрання, доцільність зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, обраного обвинуваченому з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК, та обставин кримінального провадження. Частина 3 ст. 315 КПК України регулює питання продовження запобіжних заходів з невизначеним строком (застава, особиста порука тощо), а запобіжні заходи із обмеженим строком дії, такі, як, зокрема, арешт, повинні застосовуватись виключно із урахуванням практики ЄСПЛ на національного законодавства. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі Соловей і Зозуля проти України … практика тримання обвинувачених під вартою без конкретних правових підстав або за відсутності чітких правил, які б регулювали їхнє становище, наслідком застосування якої може стати позбавлення особи свободи без дозволу суду на необмежений строк, є несумісною з принципами правової визначеності та захисту від свавілля, якими поєднані Конвенція та принцип верховенства права.

Суд продовжує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до порядку, визначеного Главою 18 КПК, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні. Таким чином суд за наявності клопотання сторони обвинувачення під час підготовчого судового засідання вправі продовжити строк тримання під вартою в межах, визначених ч. 1 ст. 197 КПК України.

Також, суд вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, подані прокурором у даному кримінальному провадженні відповідають вимогам ст.ст. 184, 199 КПК України. Доводи сторони захисту про порушення вимог КПК України щодо вручення копій та дотримання строків подачі клопотань про продовження строку тримання під вартою, не враховуються судом, оскільки такі вимоги стосуються лише клопотань слідчого під час досудового розслідування. В той же час, враховуючи, що обвинувачені рахуються за судом, під час розгляду кримінального провадження по суті прокурор має право заявити відповідне клопотання саме в ході судового розгляду, яке повинно бути розглянути судом.

Також, доводи сторони захисту стосовно того, що головуючий в порушення вимог КПК України прийняв одноособово рішення про продовження строку тримання під вартою, не можуть бути враховані, оскільки до початку розгляду клопотань від обвинувачених не надходило заяв про колегіальний розгляд даної судової справи, а тому питання продовження строку тримання під вартою вирішує одноособово головуючий.

Крім того, згідно положень п. 20-5 Глави ХІ Перехідних положень до КПК України, - у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів Украіни з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим.

Суд, вважає, за необхідне задовольнити дані клопотання, оскільки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше судимі, усі обвинувачені офіційно не працюють, крім того, тяжкість покарання, яке передбачене законом за вчинення вказаних злочинів, дає достатньо підстав вважати, що обвинувачені, з метою уникнути покарання в подальшому, будуть намагатися ухилитися від слідства та суду, а також від виконання процесуальних рішень, що також може стати перешкодою для завершення судового розгляду у справі у встановленому законом порядку, а тому обрана їм міра запобіжного заходу не може бути змінена на іншу. Також, враховуючи, що ризики зазначені в ухвалах суду про обрання обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на цей час не змінились та стороною захисту не надано будь-яких доказів про наявність підстав для зміни запобіжних заходів на більш м`які, суд вважає продовжити обвинуваченим запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, обрані під час досудового розслідування строком на шістдесят днів.

Враховуючи дані про особи обвинувачених, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотаннях ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки інші достатні докази, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

На підставі вищевказаного, та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 315, 331, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - задовольнити.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою продовжити до 06 грудня 2020 року.
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою продовжити до 06 грудня 2020 року.
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою продовжити до 06 грудня 2020 року.
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою продовжити до 06 грудня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1