Дата документу 17.12.2020 Справа № 320/2154/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1983/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/2154/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.ст.185 ч.3, 185 ч.2, 186 ч.2,
ст.ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 листопада 2020 року,якою

задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ;
продовжено термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 за ст.ст.185 ч.3, 185 ч.2, 186 ч.2, ст.ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України, строком до двох місяців, а саме до 03 січня 2021 року включно.

Згідно з матеріалами контрольного провадження, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбаченого ст.ст.185 ч.3, 185 ч.2, 186 ч.2, ст.ст.15 ч.3, 186 ч.2КК України.
Прокурором було заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ще на 60 діб, мотивуючи своє клопотання тим, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли. Вважає, що обвинувачений, у разі не продовження строку тримання під вартою, може переховуватись від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечувати проти клопотання прокурора, мотивуючи тим, що клопотання прокурора належним чином необґрунтоване, ризики на які посилається прокурор є формальними та не підтвердженими.
Окрім того, обвинувачений під час судового засідання посилався на те, що кримінальні провадження проти нього сфабриковані, а він має хворобу, в нього нагнилась кістка, також він потребує хірургічного втручання з приводу урологічних проблем.
Враховуючи особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ризики того, що обвинувачений може: переховуватись від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, продовжують існувати. Стороною захисту не наведено переконливих доводів, що ці ризики зменшились.
За наслідками розгляду клопотань було прийнято рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 посилаючись на порушення судом вимог матеріального і процесуального права просить ухвалу суду скасувати і постановити нову якою, застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що прокурором у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання ризики не обґрунтовані та не підтвердженні доказами. Прокурором не обґрунтовано чому відносно обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Окрім того, апелянт зазначає, що судом не було прийнято до уваги, що всі ризики зазначені в судовому засіданні носять лише формальний характер та жодним чином не доведені.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та не обґрунтованою. Апелянт посилається на порушення судом вимог матеріального і процесуального права, вважає, що кримінальні провадження проти нього сфабриковані, оскільки відсутні докази винуватості.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого і його захисника, які підтримали апеляційні скарги та наполягали на їх задоволенні; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг обвинуваченого та захисника; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.11.2020 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою строком до двох місяців, а саме до 03.01.2021.
Таке рішення суд першої інстанції, взявши, зокрема до уваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, у тому числі і тяжкого злочину, характер пред`явленого обвинувачення та дані про особу обвинуваченого, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме можливості переховування від суду, а також вчинення інших злочинів, на даній стадії процесу, тому з метою забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд визнав необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному проваджені з урахуванням конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про застосування тримання під вартою судовий орган має брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; підвищена суспільна небезпечність; обґрунтованість доказів; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення; характер особи підозрюваного; минуле особи та його зв`язки з суспільством (Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лебіта проти Італії»).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Високий суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Отже, для обрання запобіжного заходу, суд повинен дослідити всі факти «за» та «проти» існування реальних ризиків для обрання запобіжного заходу. Такі доводи повинні бути не загальними і абстрактними, в усіх випадках, суд повинен надати оцінку ризикам.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст.331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вважає колегія суддів, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно навів мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки корисливих злочинів, а також приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, зокрема того, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити нові злочини, перешкоджати кримінальному провадженню, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, про що просять апелянти, колегія суддів не встановила.
Окрім того, доводи обвинуваченого, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не підтверджені доказами та є необґрунтовані, на думку судової колегії є безпідставними, оскільки суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу врахував всі обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_7 .
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, колегія суддів погоджується, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, має середню освіту, непрацюючий, не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, має місце реєстрації.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність міцних соціальних зв`язків, а тому відсутні стримуючі фактори вчинення нових злочинів, переховування від суду або перешкоджання кримінальному провадженню.
Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_7 має проблеми із здоров`ям істотно не впливає на прийняте рішення судом першої інстанції, оскільки відсутні відомості, що обвинувачений потребує невідкладного лікування поза межами попереднього ув`язнення або таке лікування не можу бути надано в умовах попереднього ув`язнення.
Крім того, Запорізький апеляційний суд ухвалою від 12.10.2020, у порядку ст.206 КПК України, вже доручав відповідальним особам Філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Запорізькій області провести медичних огляд обвинуваченого та за необхідності надати медичну допомогу, а тому судова колегія не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи лише його стан здоров`я.
Колегія суддів вважає, що з огляду на вказані обставини, ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, а саме, існують ризики, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, скоїти інші злочини або перешкоджати кримінальному провадженню.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів, за наслідками її розгляду вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 листопада 2020 року,якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.ст.185 ч.3, 185 ч.2, 186 ч.2, ст.ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України, строком до двох місяців, а саме до 03 січня 2021 року включно, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4