ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/3624/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/819/282/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: адвоката ОСОБА_7

Обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 0000750 за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 20 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 20 березня 2021 року, включно.

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою, захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення суду є необґрунтованим, невмотивованим, а відповідно не може вважатися законним, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке полягає у відсутності обґрунтування та мотивування судового рішення, що є безумовною підставою для його скасування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що суд у своїй ухвалі вказує про можливість існування ризиків, які були встановлені під час обрання

ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але такий висновок повинен бути результатом досліджень, чого судом не було зроблено.

Крім того вказує про те, що висновок суду щодо повторного вчинення ОСОБА_8 злочину є необґрунтованим і суперечить фактичним обставинам справи, оскільки обвинувачений раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не вчиняв адміністративних правопорушень, пов`язаних з насиллям проти особи, а злочин вчинено на побутовому ґрунті.

Враховуючи викладене, просить ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 20.01.2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, обравши відносно

ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі, також просить ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 20.01.2021 року скасувати, ухвалити нову, якою змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у його матері ОСОБА_9 тяжкий стан здоров`я, який обумовлений перенесеним інфарктом.

Зазначає, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду і зобов`язується з`являтися до відповідних органів за вимогою.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно матеріалів провадження на розгляді Білозерського районного суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0000750 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В ході розгляду вказаного кримінального провадження прокурором було заявлено клопотання про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

За результатами розгляду зазначеного клопотання Білозерським районним судом Херсонської області постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.

Так, виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу щодо обвинуваченого, не зменшились.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя і здоров`я людини, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також на дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, офіційно не працевлаштований, законне джерело доходів відсутнє, характеризується посередньо.

На думку колегії суддів, вищезазначена характеристика ОСОБА_8 дає достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду внаслідок тяжкості вчиненого злочину, чи вливати на свідків кримінального провадження, які залишаються не допитаними та є мешканцями

с. Микільське, тобто проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим.

Зазначені вище обставини справи виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б давали підстави для зміни виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , та можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 відносно того, що його мати

ОСОБА_9 потребує його догляду, оскільки нею перенесено інфаркт, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки згідно довідки про склад сім`ї ОСОБА_9 , з нею проживає також її син ОСОБА_10 , у зв`язку із чим, на думку суду, ОСОБА_9 не позбавлена сторонньої допомоги по догляду за нею.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 20.01.2021 року, якою ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 20 березня 2021 року, включно - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3