Справа № 601/781/20
Провадження №1-кп/601/170/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року Кременецький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопушно, Кременецького району Тернопільської області та жительки АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має троє малолітніх дітей, не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2020 за №0000137, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_4 ,

-захисника ОСОБА_5 ,

-законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 ,

-особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
04 березня 2019 року, приблизно о 15 год. 00 хв. у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем власного проживання в с. Новий Олексинець, Кременецького району Тернопільської області, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, то принижує його гідність поводженню чи покаранню, ст. 289 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканність; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй дружині ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно систематично у період часу з 04.03.2019 по 07.04.2020 вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_7 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Зокрема, 04 березня 2019 року, близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_3 за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 , домашнє насильство в сім`ї, а саме, умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловленні в її адресу нецензурних слів, особистих образ, внаслідок чого заподіяна шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Постановою Кременецького районною суду у справі №601/568/19 від 20.03.2020 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено йому стягнення у виді 170 (сто сімдесяти) гривень штрафу.

Крім того, ОСОБА_3 , повторно, 21 грудня 2019 рок, о 11 годині за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_7 , яке виражалось у словесному залякуванні, особистій образі, внаслідок чого заподіяна шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Окрім цього, ОСОБА_3 , повторно, 13 лютого 2020 року по місцю свого проживання, а саме по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї Дружини ОСОБА_7 , що полягали у висловленні в її адресу нецензурних слів, особистих образ, внаслідок чого заподіяна шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Постановою Кременецького районного суду у справі №601/2445/19 від 14.02.2020 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч2. ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та па підставі ст. 36 КУпАП йому призначено покарання у виді сплати штрафу у розмірі двадцяти одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що становить 357 (триста п`ятдесят сім) гривень.

Крім того, 07.04.2020 року, близько 17:00 год., перебуваючи за власним місцем проживання по АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту, ОСОБА_3 , повторно вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_7 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловленні в її адресу нецензурних слів, особистих образ, внаслідок чого заподіяна шкодо психологічному здоров`ю потерпілої.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_3 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин та заподіяно шкоду особистим правам та інтересам потерпілої ОСОБА_7 , наданим їй Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №169 від 16.04.2020 року в період інкримінованих йому злочинних дій ОСОБА_3 страждав на хронічний психічний розлад у вигляді параноїдальної шизофренії, безперервний перебіг, обтяженої вживанням алкоголю, що позбавляє його здатності усвідомлювані свої дії і керувати ними. ОСОБА_3 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та пояснив, що досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.126-1 КК України. Просив клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Захисник ОСОБА_5 не заперечив проти задоволення клопотання.
Законний представник не заперечив проти задоволення клопотання.
ОСОБА_3 у судовому не заперечував проти будь-яких обставин вказаних у клопотанні. Проти задоволення клопотання не заперечував.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного:
Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Обставини вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 126-1 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі наданих суду доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 169 від 16.04.2020 року в період інкримінованих йому злочинних дій ОСОБА_3 страждав на хронічний психічний розлад у вигляді параноїдальної шизофренії, безперервний перебіг, обтяженої вживанням алкоголю, що позбавляє його здатності усвідомлювані свої дії і керувати ними. ОСОБА_3 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

У відповідності до вимог ст.ст.19, 94 КК України, до осіб, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Згідно п.3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.126-1 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_3 в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.
Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст.19, 93, 94 КК України, ст.ст. 508, 512, 513 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопушно, Кременецького району Тернопільської області та жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Кременецький районний суд Тернопільської області.
Повний текст ухвали складено та оголошено о 16:30 29 грудня 2020 року.

Головуючий: