Справа №635/3169/20
Провадження № 1-в/635/426/2020
УХВАЛА

17 листопада 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07.10.2015 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки,

засудженого 22 грудня 2017 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст. 81 КК України.

В судове засідання прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_4 не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засіданні був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Від засудженого ОСОБА_3 в матеріалах справи міститься заява, в якій останній просить проводити розгляд даної справи у його відсутність.

Від представника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи також міститься заява, в якій представник установи просить проводити розгляд без його участі.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомлена про поважні причини неявки.

Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання засудженого ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , останній засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від за ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Як вбачається з характеристики на засудженого ОСОБА_3 , останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.02.2018. Під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 13.02.2018 відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонії (№100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має, з метою стимулювання правослухняної поведінки дисциплінарною комісією установи заохочувався шість разів. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки з вузьким колом осіб. Дотримуваєтсья правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, набув достатніх навичок для самостійного їх виконання. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться формально. У вдосконаленні наявних професійно-технічних навичок ставиться байдуже, не бачить необхідності. Участь у роботі самодіяльних організацій не приймає. Суспільно корисні зв`язки з матір`ю підтримує шляхом телефонних розмов, побачень, отримання посилок, стосунки доброзичливі, проте позитивного впливу на процес виправлення засудженого не мають. Питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 КВК України, було розглянуто комісією установи 06.03.20149, комісією установи було вирішено відмовити у застосуванні даних статей, як особі, яка не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України, було розглянуто комісією установи 09.10.2019, комісією установи було вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України було розглянуто 15.04.2020 комісією було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми, як особі яка не довела свого виправлення. Не перебуває на профілактичних обліках. У скоєному злочині провину визнав.

Згідно з довідки про працевлаштування виданої заступником начальника-планового економічного відділу Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» працював у липні 2018 року в господарській обслузі (прибирання службових приміщень), а вересні-жовтні 2019 року та березні -квітні 2020 року задіяний в ремонтно-будівельних роботах (житлова зона).

У відповідності до довідки про заробітну плату ОСОБА_3 за період виконання робіт отримував заробітку плату.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 , останній за період відбування покарання мав шість заохочення та жодного стягнення.

Відповідно до положень статті 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до частини другої статі 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 судом враховано, що останній був засуджений за злочини проти власності та за вироком із засудженого стягнено судові витрати у розмірі 7254,54 гривень. Однак, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 не містять відомостей, які б вказували на вчинення з боку засудженого дій, направлених на погашення стягнень на користь держави.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого, що останній став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 , який раніше був неодноразово засуджений за злочини проти власності, проте на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, байдуже ставлення до погашення стягнених судових витрат стягнених за вироком суду, беручи до уваги його характеристику в установі виконання покарань, а також відсутність позитивної характеристики .

Відтак, суд не знаходить підтвердження доводів засудженого, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_3 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний.

Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19 листопада 2020 року

Суддя ОСОБА_1