Справа № 204/3188/20
Провадження № 1-в/204/616/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

представника закладу ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

особи, відносно якої
розглядається заява ОСОБА_6
при розгляді у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .
В судовому засіданні представник закладу лікар-психіатр ОСОБА_4 підтримала подану заяву та просила суд припинити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 . Пояснила суду, що ОСОБА_6 10.08.2019 прибув з діагнозом «Дисоціативний розлад. Синдром Ганзера. Стан компенсації», йому було призначено лікування, було складено реабілітаційну програму. ОСОБА_6 на той час був дезорієнтований, у нього були наявні омани сприйняття. К кінцю року його стан нормалізувався. На даний час ознак дисоціативного розладу чи синдрому Гензера хворий не виявляє, у зв`язку з чим немає обставин для перебування його у закладі з суворим наглядом. Також зазначила, що ОСОБА_6 ніяких ознак небезпеки не виявляє, асоціальні дії не вчиняє, . Під час пояснень, якими обґрунтувала необхідність припинення заходів, робила посилання на відповідні записи з медичної картки стаціонарного хворого, які обґрунтовують висновок комісії в частині необхідності припинення застосування заходів примусового характеру у лікарні.
ОСОБА_6 заперечував проти задоволення заяви. Пояснив суду, що крім зазначеного діагнозу в нього є ще низка хвороб, а саме: інцефолопатія; ЧМТ; ішемічна хвороба серця; гіпертонічна хвороба. Просить суд продовжити його утримання в психіатричній лікарні з суворим наглядом для встановлення та лікування зазначених захворювань. Крім того зазначив, що він не знає чи наявне в нього психічне захворювання.
Адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, та просив відмовити в задоволенні заяви. Зазначив, що на його думку за такий короткий проміжок часу неможливо вилікувати чи зупинити хворобу.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав подану заяву. Зазначив, що ті захворювання, на які вказує ОСОБА_6 не є психічними, а з лікуванням та діагностикою зазначених ним захворювань йому допоможуть в установі, в якій він буде перебувати під вартою, оскільки Центр Охорони Здоров`я забезпечує реалізацію прав та надає допомогу за цими захворюваннями особам, що перебувають під вартою.
Заслухавши думку учасників процесу, обговоривши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст.95 Кримінального кодексу України та ст.512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч.2 ст.95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.

Судом встановлено, що ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.11.2019, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом до виходу із зазначеного хворобливого стану з наступним направленням у розпорядження судово-слідчих органів. В вищевказаній ухвалі зазначено, що ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.06.2019 по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 було призначено стаціонарну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу ОСОБА_6 . Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №138 від 18.07.2019, проведеної експертами КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_6 в теперішній час страждає на тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у формі дисоціативного розладу, синдром Ганзера. Зазначений тимчасово хворобливий розлад психічної діяльності виражений настільки значно, що не дозволяє в даний час визначити психічний стан іспитового в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, і вирішити експертні питання. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом до виходу із зазначеного хворобливого стану з наступним поверненням на судово-психіатричну експертизу для вирішення експертних питань.
Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів №496 від 20.05.2020, ОСОБА_6 встановлено діагноз «Дисоціативний розлад. Синдром Ганзера. Стан компенсації». Комісією лікарів-психіатрів встановлено, що ОСОБА_6 на теперішній час ознак дисоціативного розладу, синдрому Ганзера не виявляє, про що свідчить упорядкована спокійна поведінка, адекватність емоційного реагування, низький рівень реактивної тривожності, правильне орієнтування, продуктивність мовного контакту, логічність, послідовність, продуктивність та критичність мислення, інтегрованість всіх психічних процесів, відсутність психотичної симптоматики. Стабільний стан пацієнта спостерігається протягом усього періоду застосування примусових заходів медичного характеру, без застосування психофармакотерапії. Таким чином, ОСОБА_6 потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру та скерування в розпорядження судово-слідчих органів для вирішення експертних питань.
В частині посилань ОСОБА_6 , що він хоче залишитися в лікарні з суворим наглядом для лікування інших його хвороб, суд зазначає, що зазначені хвороби ОСОБА_6 не відносяться до психічних хвороб. А відповідно до ч.5 ст.94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована щодо психічно хворого.
Відсутність психічної хвороби у ОСОБА_6 на даний час підтверджується висновком лікарів-психіатрів №496 від 20.05.2020, а також поясненнями лікаря-психіатра ОСОБА_4 , які вона надала в судовому засіданні.
Окремо суд зазначає, що в установах, де особи перебувають під вартою, «Центром охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби» надається лікування осіб, які перебувають під вартою та проводять діагностику захворювань, тобто в повній мірі реалізують право особи на лікування.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що на даний час психічний стан здоров`я ОСОБА_6 покращився і спостерігається стабільність, і враховуючи те, що комісія лікарів дійшла висновку, що ОСОБА_6 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку про те, що заяву слід задовольнити та припинити застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Керуючись ст.95 КК України, 514 КПК України, ст.ст.19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 10.06.2018

ПОСТАНОВИВ:
Заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Припинити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.11.2019, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1