Справа № 504/1964/20
Номер провадження 1-кс/504/668/20
У Х В А Л А
17.07.2020смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Лиманського ВП ГУНП в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, в якій остання просить зобов`язати прийняти та невідкладно зареєструвати в порядку ч.1 ст.214 КПК України подану нею заяву від 06.07.2020р. про вчинення злочину та розпочати досудове розслідування за вчинення дій, які мають ознаки складу злочинів, передбачених ст.ст.182, 296 КК України. Скарга обґрунтована тим, що 06.07.2020р. заява про злочин була прийнята в канцелярії Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, однак 08.07.2020р. коли вона приїхала до ВП, в черговій частині їй повідомили, що інформацією по даній заяві не володіють, відомості до ЄРДР не внесені.

Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області в судове засідання, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, проте згідно ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Матеріали перевірки заяви ОСОБА_3 слідчому судді не надані, однак з урахуванням думки скаржника, суд вважає можливим розглянути скаргу на підставі поданих наявних доказів.

Розглянувши вказану скаргу, вислухавши думку скаржника, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства, держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений, або засуджений , жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

За ч.ч.3, 4 ст.214 КПК України, здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні від 12.01.2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР відомостей на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Разом з тим слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин щодо ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК України, не достатньо об`єктивних даних навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. Саме тому апелювати на цьому етапі до положень ст. 2 КК України, яка визначає підставу кримінальної відповідальності, недоцільно.
Отже, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК України.
Разом з тим щодо вимог скаржника в частині внесення до ЄРДР її особистого тлумачення правової кваліфікації кримінального правопорушення, слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до п. 1.8 Положення Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом генерального прокурора України від 06.04.2016 року № 139: Реєстраторами Реєстру є:
прокурори, у тому числі керівники прокуратур;
керівники органів досудового розслідування;
слідчі органів прокуратури, поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Згідно п.2.3 Положення Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом генерального прокурора України від 06.04.2016 року № 139 внесення відомостей здійснюється шляхом фіксації Реєстратором інформації в Реєстрі та вибору даних у довідниках для заповнення документів первинного обліку про кримінальне правопорушення за формою, наведеною у додатку 1 до цього Положення.
Таким чином слідчий суддя вказує, що право на внесення відомостей про кримінальне правопорушення, що повідомляється заявником належить Реєстраторам Єдиного реєстру досудових розслідувань, так само як і визначення обсягу та вибору кваліфікуючих ознак та даних, які необхідно внести відповідно до вимог Реєстру на підставі заяви повідомлення про кримінальне правопорушення, фабули та правової кваліфікації.
Ні заявник, ні слідчий суддя не є Реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому не наділені необхідним обсягом повноважень та прав щодо внесення до нього відомостей.
Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму в інформаційному листі № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 р. «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» роз`яснив, що у разі оскарження бездіяльності прокурора чи слідчого, яка полягає в у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (відповідно до ч.1 п.1 ст.303 КПК України) суть розгляду справ даної категорії полягає у встановленні, чи дотримувався прокурор чи слідчий процедури, визначеної ч.1 ст.214 КПК України щодо 24-годинного терміну внесення відомостей до ЄРДР. Слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, чітко забороняється відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто інформація про правопорушення має без будь-яких застережень вноситися до ЄРДР (незалежно від того, чи така заява стосується особи відносно якої вона написана, чи в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на їх думку, злочинів).
Кожен, чиї права та свободи, викладені у «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи (Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам-членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 року).
Стаття 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права, що визначено у рішенні ЄСПЛ «Chahal v. the UK», n. 145.
Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 13.12.2012 року «Souza Ribeiro v. France» визначено, що особлива увага має приділятися забезпеченню оперативності вирішення питань, порушених при зверненні до засобу юридичного захисту, оскільки не виключено те, що надмірна тривалість такої процедури може позначитися на адекватності такого засобу.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.

Враховуючи вищевказане слідчий суддя приходить до переконання про порушення з боку уповноважених осіб Лиманського ВП ГУНП в Одеській області положень ст. 214 КПК України, оскільки якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то такі відомості мають бути внесені до ЄРДР, у зв`язку з чим вважаю за необхідне зобов`язати уповноважених осіб Лиманського ВП ГУНП в Одеській області внести відповідні відомості, викладені в заяві ОСОБА_3 від 06.07.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.214, 218, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Лиманського ВП ГУНП в Одеській області задовольнити частково.

Зобов`язати посадових осіб Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, внести відомості за заявою ОСОБА_3 від 06.07.2020р.до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1