УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 25 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,
в с т а н о в и в:
07 жовтня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 25 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України; зобов`язати слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 виконати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року та ухвали слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року у справах № 761/20717/20, № 761/19961/20.

У судове засідання ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, не з`явився. Однак, 03 грудня 2020 року звернувся до суду з заявою (вх. № 107549) про проведення судового засідання у його відсутність.

Слідчий Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. При цьому, враховуючи положення ст. 306 КПК України, неявка слідчого рішення якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У судовому засіданні встановлено, щоДержавним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000156, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Постановою слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 25 вересня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 від 04 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000156 від 27 квітня 2020 року.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових дій) негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмову, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 від 04 липня 2020 року.
Так, з матеріалів скарги вбачається, що слідчий, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 від 04 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000156 від 27 квітня 2020 року, не мотивував своє рішення, оскільки не навів зміст обставин, які є підставами для прийняття такого рішення, мотиви його прийняття, їх обґрунтування.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що цитування у постанові положень кримінального процесуального закону та кримінального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.
Викладене свідчить про необґрунтованість винесення 25 вересня 2020 року слідчим першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 постанови про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 від 04 липня 2020 року, відсутність підстав для прийняття такого рішення, що є суттєвим порушенням вимог ст. 110 КПК України та безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення слідчим.
Також, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Наведене вище у сукупністю з матеріалами скарги свідчить, що ОСОБА_5 на цій стадії досудового розслідування може бути забезпечений процесуальними засобами захисту/обвинувачення, у тому числі правом заявляти клопотання.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_5 , в частині скасування постанови слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 25 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000156 від 27 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Крім того, слідчий суддя вважає доцільним зобов`язати слідчого Державного бюро розслідувань, який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000156 від 27 квітня 2020 року, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 04 липня 2020 року та прийняти законне, вмотивоване, об`єктивне рішення з метою недопущення порушення права ОСОБА_5 на захист.

Водночас, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога скаржника про зобов`язання слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 виконати ухвали слідчих суддів, не підлягає задоволенню, оскільки кримінально-процесуальним законом України не передбачено можливості оскарження особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, бездіяльності слідчого та/або прокурора, яка полягає у невиконанні ухвали слідчого судді, постановленої під час досудового розслідування.
Враховуючи вище викладене, скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 25 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 26, 55, 110, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 25 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 25 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Зобов`язати слідчого Державного бюро розслідувань, який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000156 від 27 квітня 2020 року, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 04 липня 2020 року та винести за наслідками його розгляду вмотивовану постанову.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1