Провадження № 11-кп/4820/85/20
Справа № 675/1442/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ст. 348 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000015, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2019 року,

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полонне Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, такого, що не має на утриманні дітей, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 348 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з 04 вересня 2019 року, зарахувавши в цей строк термін його затримання та попереднього ув`язнення, починаючи з 09 січня 2018 року по 03 вересня 2019 року включно з розрахунку день за день.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення судово-біологічної експертизи в сумі 13408, 18 грн.
Витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та судової молекулярно-генетичної експертизи в загальній сумі 44892, 26 грн. покладено на рахунок держави.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 7182 (сім тисяч сто вісімдесят дві) гривні 56 копійок.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 300000 (триста тисяч) грн.
Питання речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Як вбачається з вироку, 09.01.2018 року близько 21 години ОСОБА_9 спільно із своїми знайомими, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи біля пам`ятника Лесі Українки у м.Полонне, по вул.Лесі Українки Хмельницької області, розпивали спиртні напої.
В цей час, неподалік вказаних осіб, по вул. Л.Українки, після несення служби, в цивільному одязі, проходив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який згідно наказу начальника ГУНП в Хмельницькій області № 378о/с від 03.11.2017 року перебуває на посаді старшого дільничного офіцера поліції Полонського відділення Шепетівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.
ОСОБА_9 , побачивши раніше йому знайомого ОСОБА_10 та знаючи, що він діючий працівник місцевого відділення поліції, згадав, що останній проводив щодо нього перевірку з приводу крадіжки мобільного телефону, про що 21.04.2015 року склав відповідний висновок №403. В подальшому ОСОБА_9 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, маючи образу на ОСОБА_10 з приводу неправомірного, на його думку, кримінального переслідування, покликав до себе ОСОБА_10 для з`ясування з ним відносин.
Коли ОСОБА_10 підійшов до вказаної компанії та, помітивши, що вони вживають алкогольні напої у громадському місці, діючи відповідно до своїх функціональних обов`язків дільничного офіцера поліції, зробив зауваження вказаним особам щодо розпивання спиртних напоїв у громадському місці, при цьому вказав присутнім особам припинити дане правопорушення. На що ОСОБА_9 , ставлячись зневажливо до законної вимоги працівника поліції ОСОБА_10 , маючи на нього власну образу, вирішив відвести його в сторону для подальшого з`ясування відносин.
В ході даної розмови ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є працівник правоохоронного органу, на ґрунті неприязного відношення та зневажливого ставлення до працівників правоохоронних органів, почав його ображати нецензурними словами, на що ОСОБА_10 намагався вгамувати ОСОБА_9 , роз`яснюючи йому протиправний характер його дій. Однак, ОСОБА_9 , ігноруючи законні вимоги ОСОБА_10 , з метою помсти за виконання ОСОБА_10 своїх службових обов`язків відносно ОСОБА_9 , вирішив умисно протиправно позбавити життя останнього.
З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_9 непомітно для ОСОБА_10 дістав із своєї куртки кустарно виготовлений господарський ніж, який приклав до грудної клітки ОСОБА_10 та словесно почав погрожувати вбивством. У свою чергу, ОСОБА_10 , розуміючи реальні підстави побоюватись за своє життя, вказав ОСОБА_9 , який поводив себе агресивно, припинити незаконні дії та попередив, що він викликає працівників поліції, діставши свій мобільний телефон.
Після чого, ОСОБА_9 близько 21 год. 05 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, а також те, що останній є працівником правоохоронного органу, з мотиву помсти за виконання ним службових обов`язків, тримаючи у правій руці кустарно виготовлений господарський ніж, умисно, із прикладанням фізичної сили, з розмаху наніс один удар в ділянку розташування життєво-важливих органів, а саме в область правої частини грудної клітки ОСОБА_10 . Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді проникаючої рани по передній поверхні грудної клітки з ушкодженням правої легені, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент спричинення.
Після отримання ножового поранення, з метою врятування власного життя, ОСОБА_10 одразу відбіг від ОСОБА_9 та направився до машини «таксі», водій якої доставив його до приймального відділення Полонської ЦРЛ.
Після цього, ОСОБА_9 , вважаючи, що він виконав усі протиправні дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_10 , підійшов до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та, нічого їм не пояснюючи про вчинене, спільно з ними пішов до свого помешкання за адресою АДРЕСА_1 , викинувши по дорозі ножа.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок. Вважає, що судом істотно порушено вимоги кримінального-процесуального закону, висновки суду невідповідають фактичним обставинам кримінального провадження та неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що вину не визнає та не пам`ятає вказаних подій, оскільки був в сильному душевному хвилюванні. Вважає, що пояснення потерпілого об`єктивно не узгоджуються із зібраними доказами в їх сукупності. Підстав вважати, що він мав намір позбавити життя працівника правоохоронного органу, у суду не було. Вказує, що докази, які здобуті слідчим ОСОБА_14 з 9 січня до 18 січня 2018 року є недопустимими, оскільки він не мав повноважень. Зазначає, що вказані обставини не були взяті до уваги судом першої інстанції, що суттєво вплинуло на вирішення справи по суті.
В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять вирок суд щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 виправдати за ст. 348 КК України.
Вказує, що докази на спростування позиції обвинуваченого ОСОБА_9 суду не надані, а тому вважати, що обвинувачений мав намір позбавити життя працівника правоохоронного органу у суду не було. Вважає, що судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання щодо проведення повторної комплексної психо-психіартичної експертизи. Зазначає, що докази, які були здобуті слідчим ОСОБА_14 з 09 січня по 18 січня 2018 року є недопустимими. Вказує, що в частині задоволення позову потерпілого ОСОБА_10 належних доказів на підтвердження як матеріальної так і моральної шкоди потерпілим суду не надано. Вважає, що позиція ОСОБА_9 обвинуваченого за ст. 348 КК України не спростована, а тому обставини, які суд вважав встановленими обвинувачуючи його за вказаною статтею не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються доказами.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, доводи захисників та обвинуваченого на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти поданих апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ст.348 КК України, тобто у вчиненні злочину, за який він засуджений, за наведених в вироку обставин підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Дії ОСОБА_9 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ст. 348 КК України, як замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої інстанції вказав, що 09.01.2018 року, в другій половині дня знаходився за місцем свого проживання. Після 16 години до нього додому прийшов його знайомий ОСОБА_11 та запропонував піти в центр міста. Також, пізніше, до нього додому прийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , яких він вперше побачив того дня. ОСОБА_11 запропонував вжити алкоголь, який він придбав в магазині. Також він мав при собі кухонний ніж, який забрав ввечері після його заточки в майстерні.
В подальшому, ввечері того ж дня він, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 знаходились біля пам`ятника Лесі Українки, де останні вживали придбаний алкогольний напій, а він пив газовану воду. В цей час ОСОБА_11 когось покликав і до них підійшов чоловік, в якому обвинувачений впізнав дільничного офіцера поліції ОСОБА_10 , так як бачив його фотографії в магазинах. Він відвів в сторону ОСОБА_10 для обговорення можливої служби в поліції дядька. Під час їх розмови вони знаходились один від одного на відстані витягнутої руки, від потерпілого було чути запах алкоголю. ОСОБА_10 на розпитування обвинуваченого про умови вступу на службу в поліцію відреагував різко, виражався нецензурно, ображав матір останнього. Надалі обвинувачений нічого не пам`ятає, але припускає, що міг вдарити ножем потерпілого.
Отямився лише в себе дома, коли туди увірвалися двоє поліцейських та почали бити, закували руки в кайданки та доставили в приміщення поліції, де його били троє працівників поліції, зняли з нього кофту та витерли в неї ніж, який запакували в конверт. Також він додав, що в камері ІТТ, де утримувався, оговорив себе про обставини, що мали місце 09.01.2018 року, під тиском зі сторони невідомої особи. В зв`язку із вказаним, його захисник звернувся до органів досудового розслідування із заявою про вчинення працівниками поліції щодо нього злочину.
Також, під час судових дебатів в суді першої інстанції ОСОБА_9 зазначав про відсутність в нього мети на позбавлення життя ОСОБА_10 , повідомив, що визнає те, що сталося, та жалкує.
Суд першої інстанції повною мірою перевірив такі твердження обвинуваченого, навів спростування таких доводів обвинуваченого, з якими погоджується колегія суддів, позаяк такі доводи обвинуваченого, на переконання апеляційного суду, вказують про намагання обвинуваченого уникнути настання відповідальності за вчинене.
Потерпілий ОСОБА_10 (старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Полонського відділення поліції Шепетівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області) в суді першої інстанції вказував, що 09.01.2018 року близько 21 години йшов зі служби в цивільному одязі по вул.Л.Українки в м.Полонне неподалік пам`ятника Л.Українки, де знаходилось четверо осіб, один з яких ОСОБА_9 покликав його. Підійшовши до них, побачив, як зазначені особи розпивали алкогольні напої в громадському місці, в зв`язку із чим зробив їм зауваження, ОСОБА_9 запропонував йому відійти в сторону. Вони відійшли на 8-10 метрів від пам`ятника та обвинувачений почав з`ясовувати із ним відносини з приводу зробленого останнім зауваження, а також щодо розгляду ним, як працівником поліції, в 2015 році заяви щодо ОСОБА_9 про вчинення крадіжки мобільного телефону. При цьому з ротової порожнини обвинуваченого було чути запах алкоголю. В ході вказаної розмови ОСОБА_9 вихопив ножа, яким розмахував перед ним, прикладав його лезом до тіла останнього та висловлював йому погрози вбивством. Він вказував обвинуваченому на протиправність його дій та повідомив, що викличе наряд поліції. ОСОБА_9 не припинив такі дії, та він дістав з кишені мобільний телефон, а обвинувачений в цей момент наніс з розмаху удар ножем в область грудної клітини справа. Після чого, він з метою врятування власного життя, відбіг від ОСОБА_9 та попрямував до машини «таксі», водій якої відвіз його до приймального відділення лікарні.
Такі пояснення потерпілого узгоджуються із показами, наданими ним під час проведення з ним слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_10 також продемонстрував присутнім свої дії та дії обвинуваченого, вчинені ними 09.01.2018 року неподалік пам`ятника Л.Українки в м.Полонне, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 14.02.2019 року та доданим до нього відеозаписом.
Також ОСОБА_10 в суді повідомляв, що осіб, які знаходились, біля пам`ятника Л.Українки, коли він до них підійшов, а саме: обвинуваченого, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , впізнав, так як всі вони проживають на території його дільниці. ОСОБА_9 знає з 2007-2008 років, так як з ним займався в одній спортивній секції. Крім того, в 2015 році в його провадженні, як працівника поліції, знаходились матеріали щодо крадіжки мобільного телефону, в зв`язку із чим він телефонував ОСОБА_9 , щоб той з`явився до відділку поліції для дачі пояснень з цього приводу.
Надані покази потерпілим ОСОБА_10 щодо здійснення ним, як працівником правоохоронного органу, перевірки заяви про крадіжку мобільного телефону, в зв`язку із чим ОСОБА_9 вчинив замах на його вбивство, підтверджується висновком №403 по повідомленню гр. ОСОБА_15 , жительки АДРЕСА_2 по факту вчинення протиправних дій з телефоном її доньки гр. ОСОБА_9 , жителем АДРЕСА_1 , складеного 21.04.2015 року (т.2, а.с.76-85), 20.04.2015 року до Полонського РВ УМВСУ в Хмельницькій області телефоном від ОСОБА_15 поступила заява про крадіжку цього ж дня ОСОБА_9 мобільного телефону її доньки ОСОБА_16 , що підтверджується рапортом. Згідно даного рапорту до слідчо-оперативної групи для перевірки відомостей, що містяться в заяві, було включено дільничного інспектора міліції ОСОБА_10 , який 20.04.2015 року відібрав пояснення з приводу заявленої події в ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Пояснення в ОСОБА_9 20.04.2015 року відібрав інший працівник міліції, який входив до складу СОГ.
Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував той факт, що саме ОСОБА_10 телефонував йому в той день та пропонував з`явитися до Полонського РВ для дачі пояснень з приводу поданої ОСОБА_15 заяви про крадіжку ним в її доньки мобільного телефону.
Суд першої інстанції покази потерпілого визнав обґрунтованими, які повністю підтверджуються матеріалами справи та спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_9 , який вину в інкримінованому йому злочині не визнав.

Неповнолітній свідок ОСОБА_12 , в присутності законного представника, в суді першої інстанції вказував, що 09.01.2018 року до нього зателефонував ОСОБА_11 та запросив разом з ОСОБА_13 прийти до ОСОБА_9 додому. Прийшовши туди, вони з обвинуваченим, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 спільно розпивали спиртні напої. Коли вони закінчились, то всі четверо пішли в центр м.Полонне, де придбали пляшку горілки, яку розпивали всі разом, включаючи ОСОБА_9 , біля пам`ятника Л.Українки. В цей час до них підійшов дільничний ОСОБА_10 , якого ОСОБА_9 покликав відійти в сторону від пам`ятника. Розмову, яка між ними відбувалася не чув, але бачив, як ОСОБА_9 два рази штовхнув ОСОБА_10 рукою. Чи було щось в руці обвинуваченого в цей час, він не бачив, так як між ним та ОСОБА_9 стояв ОСОБА_10 спиною до нього, але після другого поштовху останній одразу кудись пішов невпевненою ходою, хитаючись. Після цього до них підійшов ОСОБА_9 і покликав всіх йти до нього додому. По дорозі обвинувачений повідомив, що вдарив ОСОБА_10 ножем і треба їм про цей випадок домовитись. Крім того, на шляху до місця проживання ОСОБА_9 він порізав свою руку ножем, який потім викинув.
Згідно змісту протоколу слідчого експерименту від 10.01.2018 року та доданого до нього відеозапису на DVD диску (т.2, а.с.11-12), ОСОБА_12 такі ж покази давав під час проведення слідчого експерименту, також продемонстрував місце, де спілкувалися ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , механізм нанесення обвинуваченим двох ударів потерпілому, а також розповів, де ОСОБА_9 зробив собі поріз долоні руки та викинув ніж.
Свідок ОСОБА_17 , яка є бабцею обвинуваченого, в суді першої інстанції вказувала, що вона з ОСОБА_9 проживає в різних частинах одного приватного житлового будинку, який поділений на дві частини. В той вечір ОСОБА_9 приніс їй свої джинсові штани, які були з плямами крові, попросив їх випрати та одразу пішов до своєї половини будинку. Через деякий час до неї прийшли працівники поліції та провели обшук в її помешканні.
В суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 повідомив, що його та ОСОБА_12 додому до ОСОБА_9 покликав ОСОБА_11 . Дома в обвинуваченого розпивали алкоголь, а потім придбали ще та вживали його біля пам`ятника Л.Українки в м.Полонне. ОСОБА_9 також вживав алкогольні напої. В цей час неподалік від них проходив ОСОБА_10 , якого покликав ОСОБА_9 та вони відійшли в сторону, в ході їх спілкування бачив замах руки обвинуваченого в сторону потерпілого, але самого удару не бачив. Поріз на руці ОСОБА_9 побачив у нього дома, де останній їм повідомив, що вдарив ножем ОСОБА_10 .
Такі ж покази свідок надав під час проведення з його участю слідчого експерименту, що підтверджується протоколом від 14.02.2018 року та доданого до нього відеозапису (т.2, а.с.154-157).
Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції вказував, що 09.01.2018 року вживав спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 алкогольні напої біля пам`ятника Л.Українки в м.Полонне. До них підійшов потерпілий, з яким ОСОБА_9 відійшов в сторону. Там між ними відбувалася розмова на підвищених тонах, зміст якої він не чув. В ході розмови обвинувачений наніс ОСОБА_10 один удар в область грудей, після чого останній одразу ж пішов, а ОСОБА_9 повернувся до них та запропонував йти до нього додому. По дорозі обвинувачений розповів, що вдарив ножем ОСОБА_10 . Крім того, бачив, як ОСОБА_9 викинув якийсь предмет в чагарники. Перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_9 , останній ще раз повторив, що вдарив потерпілого ножем. При цьому в нього була порізана права долоня.
Під час проведення з ОСОБА_11 слідчого експерименту, він надав аналогічні покази, а також повідомив, що з ОСОБА_9 , до споживання алкоголю біля пам`ятника Л.Українки, випили в нього дома по пляшці пива об`ємом 0,5 л, а потім, коли прийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , всі вчотирьох вжили по 100 гр. горілки. Крім того, ОСОБА_11 вказував, де саме ОСОБА_9 по дорозі до нього додому викинув якійсь предмет в чагарники. Вказане підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 10.01.2018 року та доданим до нього відеозаписом на DVD-диску (т.2, а.с.25-30).
Покази свідків суд першої інстанції визнав обґрунтованими, які повністю узгоджуються між собою, а також відповідають відтвореним за їх участю обставинам вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення під час проведення з ними слідчих експериментів.
Згідно протоколу огляду місця події від 10.01.2018 року з доданим до нього відеозаписом (т.2, а.с.31-32), в ході проведення огляду місця, на яке вказав свідок ОСОБА_11 , куди ОСОБА_9 викинув невідомий йому предмет, було виявлено в чагарниках на відстані 50 м від будинку АДРЕСА_3 ніж зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров.
Зазначений ніж був визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні, що підтверджується постановою про визнання речовими доказами від 10.01.2018 року, який був оглянутий судом першої інстанції та учасниками провадження.
Нанесення потерпілому обвинуваченим тілесних ушкоджень у вигляді ножового поранення, вилученим в ході огляду місця події 10.01.2018 року ножем, підтверджується також висновком експерта №43 від 16.03.2018 року з додатками (т.2, а.с.35-50) за результатами проведеної судово-біологічної експертизи зразків крові ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та виявленого 10.01.2018 року ножа. Так, в ході експертизи на поверхнях леза ножа (об`єкти № 3, 4) виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами, на поверхні руків`я ножа (об`єкт №5) виявлені клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено.
В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові людини та клітин, виявлених на поверхнях леза ножа (об`єкти № 3, 4) та клітин, виявлених на поверхні руків`я ножа (об`єкт №5).
Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на поверхні леза ножа (об`єкт №3) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 . Походження вищезазначеного сліду від ОСОБА_9 виключається.
Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на поверхні леза ножа (об`єкт №4) є змішаними, належать більше, ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Також, при проведенні зазначеної експертизи встановлено, що генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні руків`я ножа (об`єкт №5) збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_10 . Походження вищевказаного сліду від ОСОБА_10 виключається.
Крім того, 09.01.2018 року органом досудового розслідування оглянуто та вилучено з приймального відділення Полонської ЦРЛ одяг потерпілого ОСОБА_10 з наявними на ньому прорізами та плямою бурого кольору справа на рівні грудної клітини. Вказане підтверджується протоколом огляду від 09.01.2018 року з доданими фототаблицями (т.1, а.с.195-197) та протоколом огляду речей з фототаблицями (т.1, а.с.198-206).
Зазначений одяг був визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 10.01.2018 року (т.1, а.с.223-224) та оглянутий судом першої інстанції та учасниками провадження в судовому засіданні.
Відповідно до висновку експерта №60 (т.2, а.с.51-60) проведеною судовою медико-криміналістичною експертизою двох предметів верхнього одягу потерпілого ОСОБА_10 та одного ножа, вилученого 10.01.2018 року в ході проведеного огляду місця події.
На темно-синій зимовій куртці ОСОБА_10 виявлено проникаюче-наскрізне колото-різане пошкодження тканини середньої третини правої поли з додатковим непроникаючим поверхневим розрізом ниток лише лицевої тканини її правої поли, яким продовжуються краї «лезової» частини основного наскрізного колото-різаного пошкодження.
На синій спортивній куртці виявлено два окремі, умовно - позначені №№1, 2, проникаюче-наскрізні пошкодження ниток петель трикотажу середньої третини правої поли даної куртки, з яких: позначене №1 пошкодження є колото-різаним, а позначене №2 пошкодження різаним.
Обидва, описані вище, проникаюче-різані колото-різані пошкодження ниток тканини та петель трикотажу лицевої поверхні середніх третин правих полів досліджуваних зимової куртки і трикотажної спортивної куртки ОСОБА_10 могли утворитись одночасно, за умови пошарового розташування цих двох предметів верхнього плечового одягу один на одному, від одноразової дії твердого плаского однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що має тупий «обушок» з добре вираженими ребрами (праві кінці пошкоджень), гострий кінець (вістря) і одне лезо з гострою ріжучою крайкою (лівий кінець пошкодження трикотажу правої поли спортивної куртки).
Додатковий непроникаючий поріз ниток лише лицевої тканини правої поли зимової куртки ОСОБА_10 утворився вже від ріжучої дії крайки леза чи кінця (вістря) зазначеного однобічно-гострого клинкового знаряддя, під час його вилучення з просвіту основного колото-різаного пошкодження.
Позначене №2 проникаюче-наскрізне різане пошкодження ниток петель трикотажу середньої третини правої поли спортивної куртки ОСОБА_10 скоріш за все могло утворитись одночасно із позначеним №1 наскрізним колото-різаним пошкодженням трикотажу середньої третини правої поли даної куртки, за умови збирання лицевої поверхні її правої поли в складку, від ріжучої дії крайки леза чи кінця (вістря) зазначеного однобічно-гострого клинкового знаряддя.
Порівняльним дослідженням встановлено, що проникаюче-наскрізне колото-різане пошкодження тканини лицевої поверхні середньої третини правої поли зимової куртки ОСОБА_10 могло бути заподіяне однобічно-гострим клинком, наданого для експертизи, кустарно-виготовленого господарського ножа, або іншим клинком з аналогічними конструктивними особливостями: ступенем гостроти ріжучої крайки леза і кінця (вістря) та властивостями тупого «обушка».
На підставі ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05.12.2018 року про надання прокурору дозволу на тимчасовий доступ до медичної карти стаціонарного хворого №157 ОСОБА_10 та медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_10 (т.3, а.с.177-178) було вилучено з Полонської ЦРЛ вказані медичні документи, що підтверджується протоколом тимчасового доступу від 07.12.2018 року та описом документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 07.12.2018 року (т.3, а.с.199-201).
Згідно медичної карти стаціонарного хворого №157, яка досліджена судом першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_10 було проведено оперативне втручання 09.01.2018 року та поставлено заключний клінічний діагноз: проникаюче ножове поранення правої плевральної порожнини з пошкодженням легені та гемопневмотораксом справа.
Відповідно до карти амбулаторного хворого ОСОБА_10 , останній продовжував лікуватися після отриманого ножового поранення амбулаторно з 31.01.2018 року по 10.04.2018 року.
Факт отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого, підтверджується результатами проведеної на підставі ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27.12.2018 року повторної судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_10 (висновок експерта №7, т.4, а.с.13-18), згідно яких ОСОБА_10 було спричинене сліпе проникаюче колото-різане ножове поранення передньої поверхні правої половини грудної клітки з пошкодженням верхньої долі правої легені, кровотечею в плевральну порожнину, накопиченням у правій плевральній порожнині крові (до 2-л літрів) та повітря, зі зміщенням органів середостіння вліво, з розвитком шоку тяжкого ступеня за гемодинамічними показниками (частота пульсу 100 ударів за хвилину, артеріальний тиск не вимірювався).
Таке ушкодження могло утворитися від одноразової дії твердого плоского однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що має тупий «обушок» з добре вираженими ребрами, гострий кінець (вістря) і одне лезо з гострою ріжучою крайкою, за механізмом «удар-занурення-роз`єднання тканин», яким міг би бути ніж, описаний в ухвалі, про що свідчать локалізація, характер і властивості цього ушкодження, а також результати додаткових експертиз.
За своїми ознаками тілесне ушкодження у ОСОБА_10 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання).
Характер і локалізація тілесного ушкодження у потерпілого не виключають можливості його утворення за тих обставин, які вказані в ухвалі, та відтворені потерпілим під час проведення з ним слідчого експерименту, та не є специфічними чи характерними для утворення при падінні з висоти власного зросту.
В суді першої інстанції лікар судово медичний експерт ОСОБА_18 , який склав висновок судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_10 №7 від 21.01.2019 року, давав покази, якими повністю підтвердив свої висновки, зроблені при проведенні згаданої експертизи.
Згідно протоколу №489т/121/14-2018 від 12.02.2018 року (т.2, а.с.176-178), протоколу огляду від 14.03.2018 року з доданим до нього звукозаписом на DVD-диску №796 (т.2, а.с.180-184), які досліджені судом першої інстанції, щодо ОСОБА_9 , на час його перебування у приміщенні камери ІТТ №1 м.Хмельницького ГУНП в Хмельницькій області, проводився аудіо-, відеокотроль на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Хмельницької області від 11.01.2018 року (т.2, а.с.174-175).
За результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що, під час знаходження ОСОБА_9 в одному із приміщень ІТТ №1 м.Хмельницького ГУНП в Хмельницькій області, він розповідає іншій особі про обставини вчиненого ним злочину, зокрема, про те, як в центрі міста наніс ножове поранення в грудну клітку (в область легені) спереду працівнику поліції, в зв`язку із чим і перебуває в ІТТ №1. Також ОСОБА_9 вказував, що при цьому був в стані алкогольного сп`яніння.
Висновком стаціонарної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи №134 (т.2, а.с.126-128) встановлено, що ОСОБА_9 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-яким психічним розладом не страждав, а тому міг усвідомлювати свої дії, передбачати їхні наслідки та керувати ними.
На час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_9 будь-яким душевним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосовування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребував.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 на момент вчинення кримінального правопорушення в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу, як підстави сильного душевного хвилювання, не перебував, так як його емоційний стан змінився ще до скоєного делікту внаслідок вжитого алкоголю.
Тому твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі, що він був у сильному душевному хвилюванні та не пам`ятає вказаних подій, спростовуються вищевказаним та не беруться до уваги апеляційним судом.
Допитані окремо один від одного в суді першої інстанції члени комісії, які проводили судову психолого-психіатричну експертизу ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 підтверджували результати проведеної експертизи.
Експерти ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в судовому засіданні зазначали, що при проведені досліджень з ОСОБА_9 ними взято до уваги той факт, що перед вчиненням інкримінованого йому злочину, обвинувачений вживав алкогольні напої. До такого висновку експерти прийшли, виходячи з письмових показань свідків та з ухвали слідчого судді, якою призначено стаціонарну судову психолого-психіатричну експертизу, що містилися в матеріалах кримінального провадження, наданих органом досудового розслідування.
Згідно висновку експерта №154 від 19.01.2018 року (т.2, а.с.113) під час судово-токсилогічної експертизи зразків крові ОСОБА_9 наявність етилового (винного) алкоголю, метилового, пропілового, бутилового спиртів та їх ізомерів не виявлено.
В суді першої інстанції експерт ОСОБА_22 повідомила, що алкоголь в крові особи, яка вживала його, може бути відсутній вже через 18-36 годин після такого вживання в залежності від віку особи, її фізичних особливостей.
Згідно протоколу відібрання зразків для експертизи від 10.01.2018 року (т.2, а.с.109) у ОСОБА_9 було відібрано зразок крові з вени. Вказана процедура була проведена з 14 год. 50 хв. по 15 год. 10 хв. 10.01.2018 року, тобто через 18 годин після вчиненого обвинуваченим злочину.
Доводи захисників в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання щодо проведення повторної комплексної психолого-психіатричної експертизи №134, колегія суддів не враховує. Зазначений висновок експерта відповідає вимогам ст.ст.101, 102 КПК України та був роз`яснений експертами в суді першої інстанції. Підстав для визнання такого доказу недопустимим та призначення повторної експертизи в суду не було.
Зібрані та досліджені докази, які оцінені судом з точки зору належності, допустимості та достовірності, давали суду підстави для обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_9 злочину, за які його засуджено, тому доводи апеляційних скарг, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються доказами, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ст. 348 КК України, оскільки він не мав наміру позбавити життя працівника правоохоронного органу, не беруться до уваги, так як суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції доказів, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку.

Про наявність умислу в діях ОСОБА_9 на позбавлення життя ОСОБА_10 свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесного ушкодження, вжиття заходів на приховання ножа, яким завдав удар ОСОБА_10 , а також те, що обвинувачений був ініціатором розмови з потерпілим окремо від присутніх свідків, а після здійснення удару ножем в область грудної клітки потерпілого, спроб врятувати життя потерпілого не вжив, в тому числі не викликав швидку медичну допомогу, а, вважаючи, що він виконав всі протиправні дії, направлені на позбавлення життя потерпілого, покинув місце злочину, не повідомивши одразу про вчинене ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які б могли вчинити дії, направлені на порятунок життя ОСОБА_10 .
Також, з пояснень потерпілого, які він надав в суді першої інстанції, встановлено, що конфлікт між ними спровокував ОСОБА_9 , а згодом і наніс удар ножем в область грудної клітки, саме через службову діяльність останнього, як працівника правоохоронного органу, будь - яких інших претензій до нього обвинувачений не висував.
За таких обставин, суд першої інстанції дії обвинуваченого вірно кваліфікував за ст. 348 КК України.

Доводи апеляційних скарг, що докази, які здобуті слідчим ОСОБА_14 під час здійснення ним слідчих (розшукових) дій в кримінальному провадженні з 9 січня до 18 січня 2018 року є недопустимими, оскільки він не мав повноважень, є необґрунтованими та не можуть бути враховані колегією суддів.
Вказані обставини перевірялись судом першої інстанції, яким суд дав вірну оцінку та на обґрунтування таких доводів захисту вірно зазначив, що слідчий ОСОБА_14 , при здійсненні слідчих (розшукових) дій та прийнятті процесуальних рішень в даному кримінальному провадженні, діяв на підставі постанови від 09 січня 2020 року про здійснення досудового розслідування слідчою групою (т.1, а.с.185-186), для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №00015 призначено групу слідчих у складі начальника, його заступника та слідчих СВ Полонського ВП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, а також старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 , а тому всі зібрані докази слідчим ОСОБА_14 з 09.01.2018 року по 18.01.2018 року, на які послався суд першої інстанції в обґрунтування вини ОСОБА_9 , є допустимими.
Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які б пом`якшували покарання ОСОБА_9 судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, визнано вчиненя кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши вищевикладені обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.348 КК України. Призначене покарання у виді 12 років позбавлення волі, буде необхідним для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення більш м`якого покарання колегія суду не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України в кримінальному провадженні не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданих апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2019 року року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді