Справа № 164/68/20
Провадження № 1-кс/162/264/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року смт Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів заяву про самовідвід судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_4 у справі №164/68/20 про розгляд скарги ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого відділення Маневицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000391 за ч. 1 ст. 172 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12 серпня 2020 року провадження №1-кс/162/264/2020 про розгляд скарги ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого відділення Маневицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000391 за ч. 1 ст. 172 КК України передане на розгляд судді ОСОБА_4 , який 12 серпня 2020 року заявив самовідвід.

Самовідвід суддею ОСОБА_4 мотивовано тим, що він не може брати участь у розгляді справи, оскільки Любешівським районним судом Волинської області під його головуванням розглянуто справу №164/1282/18 за цивільним позовом ОСОБА_3 до Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Рішенням від 23 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено, при цьому констатовано дотримання процедури звільнення позивача.

Заслухавши думку скаржника ОСОБА_3 , який заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 підтримав та просив її задовільнити, дослідивши матеріали заяви про самовідвід слідчого судді, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із п.4 ч.1 ст.76 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Приписами статті 80 КПК України встановлено що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і ст. 9 Конституції України, п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи у випадку наявності обставин, які викликають сумнів в його безсторонності, а отже і об`єктивності.

Поняття «неупередженості» суду, викладене в Кримінальному процесуальному законодавстві України співвідноситься з поняттям «безсторонності» суду, закріпленим в міжнародних правових документах, зокрема, у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», у справі «Газета «Україна-Центр» проти України»).

З матеріалів справи встановлено, що під головуванням судді ОСОБА_4 . Любешівським районним судом Волинської області було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Підставою порушення кримінального провадження №0000391 за ч. 1 ст. 172 КК України, постанова про закриття якого оскаржується ОСОБА_3 на думку останнього є незаконне його звільнення. Викладене об`єктивно вказує на безпосередній зв`язок цих справ, що може бути розцінено як особиста заінтересованість чи певну прихильність судді ОСОБА_4 стосовно однієї із сторін у справі.

Враховуючи, що зазначені обставини є такими, що об`єктивно викликають сумнів у неупередженості при розгляді справи суддею ОСОБА_4 , його заяву про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.76, 81, 82 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Заяву про самовідвід судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_4 у справі №164/68/20 про розгляд скарги ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого відділення Маневицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000391 за ч. 1 ст. 172 КК України - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1