В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
законного представника ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, учня 9 го класу Ужгородської гімназії № 13, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

16.03.2020 року, близько 15.30 год. неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 48 по вул.. Руській в м. Ужгород, без застосування фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 умисно, протиправно, відкрито викрав із внутрішньої кишені гаманець з грошовими коштами в с умі 1200,00 грн. та в подальшому, шляхом ривка з рук потерпілого ОСОБА_7 умисно, протиправно, відкрито викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5 Plus ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕ2: НОМЕР_2 , золотисто білого кольору, вартістю 966,66 грн., чим спричинив останньому шкоди на загальну суму 3166,66 грн..

За згодою учасників судового провадження, у відповідності вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, положення якої роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся та підтвердив ті обставини, які встановлені цим вироком.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 186 КК України кваліфіковано вірно, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До пом`якшуючих вину обставин обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить повне визнання вини, щире каяття у скоєному, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Обтяжуючих вину обставин обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.
У судовому засіданні захисник неповнолітнього обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 висловив думку, щодо доцільності звільнення обвинуваченого від покарання та застосування до нього заходу виховного характеру у вигляді застереження, з метою перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений, його законні представники, також просили суд звільнити ОСОБА_3 від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.
Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого від покарання та застосування до нього примусового заходу виховного характеру на підставі ч. 1 ст. 105 КК України у вигляді застереження.
Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння, подальшої бездоганної поведінки він, на момент постановлення вироку, не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем навчання, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, повністю визнав свою провину у скоєному, щиро покаявся, змінив поведінку у кращу сторону, на що вказує той факт, що як до скоєння даного злочину, так і після його скоєння, будь - яких порушень законодавства ОСОБА_3 не вчинив, що вказує на його поведінку в сторону виправлення. Згідно з даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, виховується в повній сім`ї. Зі слів матері обвинуваченого син адекватно реагує на зауваження, робить відповідні висновки з даної ситуації, яка існує. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без обмеження чи позбавлення його волі.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що на даний час ОСОБА_3 не потребує застосування покарання, а тому підлягає звільненню від покарання з умовою застосування до нього примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.
Долю речових доказів суд визначає відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» за №5 від 16.04.2004р., у разі відсутності майна у неповнолітнього, достатнього для відшкодування завданої шкоди, шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає або в повному обсязі його батьками.
Тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, враховуючи відсутність у обвинуваченого ОСОБА_3 постійного заробітку та майна достатнього для відшкодування завданої шкоди, суд приходить до висновку, що процесуальні витрати за проведення експертами ЗНДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області товарознавчої експертизи у розмірі 628,04 грн. слід стягнути з матері обвинуваченого, законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_4 , проживаючої АДРЕСА_1 на користь держави до Державного бюджету України.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючи ст. 105 КК України, ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
ОСОБА_3 звільнити від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі ст. 105 КК України із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.
Стягнути з матері обвинуваченого, законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_4 , проживаючої АДРЕСА_1 на користь держави до Державного бюджету України 628,04 грн. процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи.
Речовий доказ копію відеозапису з міських камер зовнішнього відео спостереження, яка зберігається при матеріалах наглядового провадження прокурора залишити при матеріалах наглядового провадження прокурора.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1