ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2039/20 Справа № 185/2332/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000519 за апеляційними скаргами прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2020 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2020 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 98 223 грн. 60 коп.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено відраховувати з часу звернення вироку до виконання.
Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним в тому, що в період часу з вересня 2016 року по грудень 2016 року, він працював трактористом у фермерському господарстві «Корінь», розташованого за адресою: вул. Першотравнева, 244, с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, власником якого є ОСОБА_8 , де у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення майна, а саме дизельного палива та добрива, яке знаходилось на території фермерського господарства. Так, ОСОБА_9 , не маючи фізичної можливості викрасти вказане майно з території вищевказаного господарства за один раз, а також, щоб його злочинні дії не були помічені власником майна, вирішив викрасти майно, що належить ОСОБА_8 поступово та по частинам в різний період часу. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне вилучення чужого майна і звернення його на свою користь, ОСОБА_9 , маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна дизельного палива та добрива, 13.10.2016 року у вечірній час доби ( більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), приїхав до території ФГ «Корінь», розташованого за адресою: вул. Першотравнева, 244 с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області. Достовірно знаючи про те, що територія фермерського господарства охороняється та в наявності є камери відео спостереження, ОСОБА_9 через паркан проник на територію фермерського господарства, підійшов до металевої бочки (каністри) об`ємом 10 т., де зберігається дизельне паливо, діючи таємно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав - злив 100 літрів дизельного палива, переливши його з металевої бочки в 5 каністр принесених із собою. Після чого ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері проник до приміщення побутової кімнати на території господарства, де взяв ключі від ангару. Далі, підійшовши до ангару, ОСОБА_9 з метою викрадення чужого майна, ключами відкрив його приміщення, проник в середину ангару, звідки із корисних спонукань, таємно викрав 2 каністри по 20л. кожна з гербіцидами та 5 мішків вагою по 50кг. кожний добрива «Карбамід». Після скоєння крадіжки ОСОБА_9 викрадене майно виніс за територію господарства, ключами закрив вхідні двері до ангару, та залишив ключі від ангару в приміщенні побутової кімнати. Таким чином, ОСОБА_9 13.10.2016 року таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: дизельне паливо у кількості 100л. за ціною 22грн. 10коп. за 1л. на суму 2210 грн.; 2 каністри (40 літрів) гербіцида «Екстрем» за ціною 139 грн. 93коп. за 1 літр на суму 7757грн. 20коп.; 5 мішків (250кг.) добрива «Карбамід» загальною вартістю 2 054грн. 50коп., заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 12 021грн. 70 коп.
Продовжуючи злочинну діяльність з метою реалізації свого єдиного злочинного наміру спрямованого на викрадення чужого майна з території фермерського господарства »Корінь», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 в період часу з 15.10.2016 року по 08.02.2017 року, у вечірній час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) неодноразово, періодичністю один раз в два дні, з метою заволодіння чужим майном, яке знаходиться у власності ОСОБА_8 та обернення його на свою користь, керуючись єдиним злочинним наміром, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, будучи зацікавленим у можливості заволодіння чужим майном, яке перебуває у власності ОСОБА_8 , та незаконного збагачення за рахунок майна, яке йому не належить, проникав через паркан на територію фермерського господарства «Корінь», розташованого за адресою: вул. Першотравнева, 244, с. Богуслав, Павлоградського району, Дніпропетровської області, та з металевої бочки, де зберігається дизельне паливо, таємно, повторно, викрав звідти в загальній кількості 4 158 літрів дизельного палива, переливши його з металевої бочки в каністри, принесені з собою (по 100 літрів за один раз), після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, шляхом вільного доступу підійшовши до ангару, де ключами, взятими в побутовій кімнаті відкрив приміщення ангару, звідки таємно викрав 260 літрів гербіцидів, які знаходились в каністрах, та 750кг. добрива «Карбамід», яке знаходилось в мішках вагою по 50 кг. кожний (по 5 мішків з добривом за один раз). Заволодівши викраденим майном ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникав та розпорядився викраденим майном на свій розсуд.
Таким чином, ОСОБА_9 в період часу з 13.10.2016 року по 08.02.2017 року таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: дизельне паливо у кількості 4 258 л. за ціною 22 грн. 10коп. за 1л. на суму 94 101 грн.80 коп.; 300 літрів гербіцидів «Екстрем» за ціною 139 грн. 93коп. за 1 літр на суму 41 979 грн., які знаходились в каністрах, та 1 тонну (1 000 кг.) добрива «Карбамід» вартістю 8 218 грн., заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_8 значну шкоду на загальну суму 144298грн. 80 коп., що складає 209 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на момент вчинення злочину.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_12 скасувати. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду щодо наявності у обвинуваченого двох дітей та визнати наявність на утриманні у обвинуваченого однієї неповнолітньої дитини.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вищевказаний вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_9 , врахував наявність у обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, але під час судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 записаний батьком лише в одному свідоцтві про народження дитини - ОСОБА_12 (т.2 а.с.103). Дане свідоцтво було надано до справи. Інші три свідоцтва, які були надані обвинуваченим, не свідчать про те, що обвинувачений є батьком цих дітей. У зв`язку з чим вказана обставина підлягає виключенню з вироку суду.
Крім того, прокурор вказує і на те, що в резолютивній частині вироку відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України не зазначено порядок отримання копій вироку.

- захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.04.2020 року скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрити за недоведеністю вини обвинуваченого належними та допустимими доказами.
У разі ж відхилення доводів апеляції просить пом`якшити ОСОБА_9 покарання, замінивши на не пов`язане з реальним позбавленням волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зазначений вирок є незаконним і необгрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону; неповнотою судового розгляду; невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження; неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Вказує, що суд першої інстанції не дослідив обставини порушення права підозрюваного на захист під час досудового розслідування по справі та позбавлення його права на належу правову процедуру, оскільки відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі заяви ОСОБА_8 , внесено до ЄРДР 21.02.2017 (кримінальне провадження №0000519). Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 от. 185 КК України, вручено ОСОБА_9 16.03.2018 року. 22.03.2018 року ОСОБА_9 повторно вручено повідомлення про підозру та в той же день повідомлено про завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, надано доступ до матеріалів досудового розслідування та вручено обвинувальний акт.
На думку апелянта, фактично усі доказі зібрані під час досудового розслідування кримінального провадженням №0000519 від 21.02.2017 року, до повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, тобто до 16.03.2018 року, і у силу вимог ст. 86, 87 КПК України є недопустимими доказами, а відтак суд не міг посилатись на них під час ухвалення судового рішення.
Також захисник вказує на те, що судом не було досліджено обставини відсутності повноважень слідчих на здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення.Вважає, що обидва повідомення ОСОБА_13 про підозру та складення обвинувального акту здійснено не уповноваженою особою старшим слідчим СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 , яка на час їх складання не мала повноважень слідчого у кримінальному провадженні №0000519 від 21.02.2017. Таким чином, на думку адвоката, ОСОБА_9 висунуто обвинувачення без фактичного повідомлення про підозру.
Зазначає апелянт і про те, що досудовим слідством не з`ясовано та не перевірено, а судом не досліджено обставини фактичної наявності у ФГ Корінь у період з 13 жовтня 2016 року по лютий 2017 року кількості нібито вкраденого обвинуваченим дизельного палива у кількості 4258 л. за ціною 22 грн. 10 коп. за 1л. на суму 94 101,8 грн., не досліджено докази фактичної наявності у ФГ Корінь на момент вчинення ОСОБА_15 крадіжки 13.10.2016 дизельного палива, гербіцидів та добрива.
Під час судового розгляду справи, на думку апелянта, залишились не дослідженими обставини правомірності залучення в якості представника потерпілого її керівника та можливого припинення діяльності потерпілого (юридичної особи - ФГ Корінь).
Не дослідженими судом першої інстанції залишились обставини офіційного працевлаштування у Фермерському господарстві «Корінь» (далі - ФГ Корінь) свідків по справі та встановлення інших свідків, а тому не можна стверджувати, що вищезазначені особи, які допитані в якості свідків, взагалі працювали в ФГ Корінь та, як наслідок, могли знаходитись у вечірній час на території цього господарства та бути свідками вчинення кримінального правопорушення, а третього охоронця ОСОБА_16 взагалі не допитано з приводу відомих йому обставин справи, що свідчить про неповноту досудового розслідування та судового слідства.
Не відповідають, на думку захисту, фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції стосовно вартості викраденого ОСОБА_9 майна 13.10.2016 року. Вартість викраденого підтверджено лише Висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1333-17 від 21.03.2017 року, а жодним чином не підтверджено ринкову вартість дизельного палива, гербіциду Екстрем та добрива «Карбамід» станом на 13.10.2016 (на момент нібито вчинення ОСОБА_9 крадіжки), отже сума заподіяної потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди є надуманою та нічим не підтвердженою.
Також захисник ОСОБА_11 вважає недопустимими наступні докази: протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2017 року, висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1333-17 від 21.03.2017 року, протокол проведення слідчого експерименту від 16.03.2018 року та фото таблиці до нього, протокол обшуку від 12.05.2017 року, протокол огляду місця події від 28.04.2017 року та фото таблиці до нього через допущені, на його думку, численні порушення кримінального процесуального законодавства під час досудового розслідування, а тому вказує, що суд першої інстанції повинен був визнати ці докази недопустимими, а не посилатися на них у вироку як на доказ вини його підзахисного.
Крім того, апелянт зазначає про неправильне застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність та про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_9 , оскільки суд безпідставно не прийняв в якості обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди. Вважає, що обвинуваченим добровільно відшкодовано завданий матеріальний збиток потерпілому в міру його спричинення, тобто в тому розмірі, в якому він його спричинив.
Звертає увагу, що суд також безпідставно не визнав пом`якшуючими обставинами молодий вік ОСОБА_9 , наявність на утриманні п`яти малолітніх дітей (двоє з яких є спільними дітьми з цивільною дружиною), наявність численних захворювань. Вказує, що судом було безпідставно зазначено, що обвинувачений має двох малолітніх дітей, які на час розгляду справи з ним не проживають, а проживають із цивільною дружиною, та яким він, згідно показань свідків, не надає матеріальної допомоги. Разом з тим, судом не зазначено жодного свідка, який би дав такі показання, а в матеріалах справи показання таких свідків відсутні, а цивільну дружину обвинуваченого ОСОБА_17 (матір п`яти малолітніх дітей) з цих питань не допитано. Також, як зазначає адвокат, не відповідає дійсності та є надуманим висновок суду про те, що обвинувачений проживає без реєстрації, оскільки відповідно до копії паспорта (Т-1, а.с.69), обвинувачений зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 26.11.2014 року.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 від представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_18 надійшли заперечення в яких остання виражає свою незгоду з даною апеляцією, вважає доводи апелянта безпідставними та нічим не підтвердженими, просить залишити апеляцію без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2020 року - без змін.

Під час апеляційного розгляду прокурор частково підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечувала проти задоволення апеляції сторони захисту.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити, заперечували проти задоволення апеляції прокурора.
Потерпілий підтримав апеляційну скаргу прокурора, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.
Матеріалами провадження підтверджено, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено. Відповідно не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за яке він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене з проникненням в інше приміщення чи сховище, що завдало значної шкоди потерпілому.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях учасників судового провадження та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у викладених висновках суду перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічних носіїв інформації фіксування судового провадження та журналів судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
На підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд обґрунтовано послався як на показання самого обвинуваченого, який частково визнав вину у скоєному, під час судового розгляду, так і на покази потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , а також на матеріали письмових документів, а саме: витяг з кримінального провадження № 0000519, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.02.2017 року щодо крадіжки майна у ОСОБА_8 за підозрою ОСОБА_9 , довідку ФГ "Корінь" від 21.02.2017 року стосовно вартості викрадного майна, звіряльну відомість результатів інвентаризації записів ФГ "Корінь" за 10.02.2017 року, видаткові накладні замовлення товару ФГ "Корінь", наказ №1 ФГ "Корінь" від 01.11.1997 року щодо призначення керівником ФГ "Корінь" - ОСОБА_8 , довідку про взяття на облік платника податків ФГ "Корінь", свідоцтво про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як субєкта спеціального режиму оподаткування на додану вартість ФГ "Корінь", свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ФГ "Корінь", протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2017 року, висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1333-17 від 21.03.2017 року, протокол обшуку від 12.05.2017 року, протокол огляду місця події від 28.04.2017 року та фототаблиці до нього, графіки чергування по ФГ "Корінь" за грудень місяць 2016 року, січень місяць 2017 року, лютий місяць 2017 року, протокол проведення слідчого експерименту від 16.03.2018 року та фототаблиці до нього.
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального діяння, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що в діях ОСОБА_9 відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, та що у провадженні немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину.
Як убачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, та суду показав, що він працював з 2016 року по 2017 рік в ФГ "Корінь", та з потерпілим були робочі відносини. Він проникав приблизно 10 разів через паркан на територію ФГ "Корінь", та здійснював кражки, а саме 13.10.2016 року він викрав 100 літрів дизельного палива, яке продавав ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , яке у подальшому було повернуто потерпілому. З жовтня 2016 року по лютий 2017 року один раз в два дні він проникав на територію ФГ, де здійснив крадіжки, але не у тій кількості, що заначено в обвинувальному акті, а саме 1 тонну дизельного палива, 9 каністрів гербицідів, та добрива в кількості 20 мішків. Все, що він викрав було повернуто потерпілому, та саме в цій частині він і визнає свою вину. Пізніше 8000 грн. він передав потерпілому за спричинену шкоду. Ключі він ангуру він брав у охоронця ОСОБА_19 , якій платив 500 грн. за те, що б вона нічого не казала ОСОБА_8 , а саме, що бачила його на території ФГ "Корінь". На досудовому слідстві він визнавав свою провину в повному обсязі, але під тиском працівників поліції, та підписував документи, які не читав. У скоєному він кається, та просить пробачення у потерпілого. Причиною скоєння злочину було те, що він почав спілкуватися з дівчиною, та потрібні були гроші на розваги.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він працює головою ФГ "Корінь", та обвинувачений працював у нього трактористом. За період часу з 13.10.2016 року по 08.02.2017 року ОСОБА_9 викрав з його фермерського господарства: дизельне паливо у кількості 4 258 л. за ціною 22 грн. 10 коп. за 1л. на суму 94 101 грн.80 коп.; 300 літрів гербіцидів «Екстрем» за ціною 139 грн. 93коп. за 1 літр на суму 41 979 грн., які знаходились в каністрах, та 1 тонну (1 000 кг.) добрива «Карбамід» вартістю 8 218 грн., а всього на загальну суму 144298 грн. 80 коп. Указане майно обвинувачений продавав мешканцям села. Коли він повернувся додому із відпочинку, то побачив, що було багато палива розлито, та були сліди стоп людей, саме по яким він і зрозумів, що крадіжки здійснював саме обвинувачений. В розмові з останнім той зізнався у скоєних крадіжках, та показав кому саме викрадене майно продавав, та яке пізніше було вилучене, та йому повернуте. З обвинуваченим був проведений слідчий експеримент під час якого останній добровільно розповідав як проникав на територію, та що викрадав, та погоджувався із тією сумою, яка зазначена в позовній заяві. Ключі від ангарів були у обвинуваченого, та той ще розповідав, що давав охоронцю ОСОБА_19 за кожним разом по 400 грн. за те, що вона відчиняла йому ворота. Із всього викраденого майна йому не відшкодовано майна на суму 98223, 60 грн., яку просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь. Від цивільної дружини обвинувачено на його адресу надійшли гроші у сумі 8 тисяч гривень в рахунок відшкодування шкоди, але остання пізніше подзвонила йому та просила повернути гроші, так як вона вже не живе з обвинуваченим, та той дітям не надає матеріальної допомоги.
Вищезазначені показання цілком відповідають і поясненням свідка ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні показала, що вона у ФГ "Корінь" працювала різноробочою, та коли потерпілий був відсутній, то вона була відповідальною за майно, яке знаходилось у господарстві. 21.01.2017 року бочка із дизельним паливом була закрита, та заповнена третьою частиною. 22.01.2017 року дизельного палива вже не було. 23.01.2017 року вона побачила сліди по всій території розсипаної селітри, та сліди взуття, які належали охоронцю ОСОБА_19 , та обвинуваченому. 08.02.2017 року вона розповіла потерпілому про відсутність дизельного палива, та селітри в кількості 27 мішків, яка була у складі. Також не вистачало каністр з гербіцидами у кількості 25 мішків. Що це саме зробив ОСОБА_9 вона зрозуміла по слідам кросівок, про що і розповіла потерпілому. Крім того, він сам зізнався, та показував як здійснював крадіжки. У січня місяці 2017 року обвинувачений працював у ФГ "Корінь", а коли був відсутній потерпілий, то ОСОБА_9 вже не працював, але той приходив, та питав чи є для нього робота. У ОСОБА_9 та ОСОБА_19 не було ключів від складів.
Всі вищенаведені свідчення узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_21 про те, що на початку лютого 2017 року до нього до дому приїхав ОСОБА_9 на легковому автомобілі марки "жигулі" з невідомим йому чоловіком, та запропонував придбати добрива, на що він згодився. Вночі йому обвинувачений з тим же чоловіком привезли одну тонну добрива в мішках за яку він сплатив 7 тисяч гривень. Він не питав звідки це добриво. Приблизно через 1 місяць до нього додому приїхав потерпілий, обвинувачений, та працівники поліції, які і вилучили у нього ту ж саму тону добрива у мішках. Де лежали мішки з добривом показував саме обвинувачений. Це добриво йому було потрібно для його господарства.
Не суперечать викладеному раніше і покази свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні показав, що він працює водієм таксі, та приблизно 3 роки тому він підвозив обвинуваченого декілька разів з с. Богуслава в м. Павлоград. ОСОБА_9 виніс з дому 4 каністри з дизельним паливом, яку вони перевезли до трактору, який знаходився у якомусь селі, біля будинку. Він не питав кому належить дизельне топливо, та більше по справі йому нічого не відомо.
Також усе вищенаведене певною мірою підтверджується і показаннями свідків ОСОБА_23 , який в судовому засіданні показав, час він не пам`ятає, коли ОСОБА_9 попросив йому допомогти відвести його автомобілем марки "Нива" каністри в кількості 5 штук з якоюсь рідиною в село Велико-Олександрівка, за що заплатив йому 250 грн. Це було біля кладовища, 100-200 метрів від фермерського господарства "Корінь", та більше по справі йому нічого не відомо; свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що він не пам`ятає часу, та цивільна дружина обвинуваченого запропонувала йому купити гербіциди, які вночі йому привезли на автомобілі марки "Нива" в кількості 3 каністр, об`ємом по 20 літрів кожна, за які він віддав 4500 грн. Обвинувачений у нього питав, кому ще потрібні гербіциди, та скільки у нього їх ще є, не говорив. Пізніше працівники поліції йому повідомили, що це майно крадене, та вилучили його. Цивільна дружина обвинуваченого повернула йому гроші; та свідка ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що приблизно 3 роки тому, більше точного часу він не пам`ятає, ОСОБА_9 , приблизно за три рази привозив до нього 1000 л. дизельного палива, у пластикових каністрах 50 штук, об`ємом по 20 літрів, та 4 каністри з гербіцидами. Він не питав у обвинуваченого звідки майно, та знав де той працював. Пізніше від потерпілого він дізнався про крадіжки з його фермерського господарства, саме дизельного палива та гербіцидів, які він віддав. Гроші за придбане ним майно, яке він планував використати для свого господарства, та яке він потім віддав потерпілому, йому не повернуті.
Допитана судом у якості свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні надала пояснення з приводу того, що у 2017 році вона працювала у фермерському господарстві "Корінь" охоронцем. У той же період часу там працював ОСОБА_9 . Охороняла вона трактора та склади, але що там було, вона не бачила. Майно було у складі, а двері були закриті на замок, ключів від якого у неї не було. Сторонніх осіб вона не пускала ніколи під час роботи, та нічого підозрілого вона не бачила. Територія була завжди закрита. Коли потерпілий повернувся з відпустки, то вона не знала про відсутність майна. Пізніше потерпілий їй розповідав, що викрадено дизельне паливо, але звідки не говорив. Про причетність ОСОБА_9 до крадіжки вона не знає нічого. Обставини, які зазначені при її допиті на досудовому слідстві не відповідають дійсності, так як вона не читала протокол, а тільки підписала, а ще їй погрожував при цьому потерпілий.
Отже, з матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні кримінального правопорушення, у показаннях потерпілого та свідків не вбачається. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий чи свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні. Тому колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень законодавства під час відправлення ним правосуддя у даному кримінальному провадженні. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання потерпілого, свідків, та наявні у справі письмові докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захистом, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданій стороною захисту апеляції.
Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах провадження, а саме:
- витягом з кримінального провадження № 0000519, відповідно до якого з 23.01.2017 року до 08.02.2017 року невідома особа здійснила крадіжку майна належного ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 (том №1 а. с. 1);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.02.2017 року щодо крадіжки майна у ОСОБА_8 за підозрою ОСОБА_9 (том №1 а. с. 5);
- довідкою ФГ "Корінь" від 21.02.2017 року стосовно вартості викрадного майна (том №1 а. с. 9);
- звіряльною відомостю результатів інвентаризації записів ФГ "Корінь" за 10.02.2017 року (том №1 а. с. 9);
- видатковими накладними замовлення товару ФГ "Корінь". (том №1 а. с. 11-14);
- наказом №1 ФГ "Корінь" від 01.11.1997 року щодо призначення керівником ФГ "Корінь" - ОСОБА_8 (том №1 а. с. 15);
- довідкою про взяття на облік платника податків ФГ "Корінь" (том №1 а. с. 16);
- свідоцтвом про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як субєкта спеціального режиму оподаткування на додану вартість ФГ "Корінь" (том №1 а. с. 17);
- свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ФГ "Корінь". (том №1 а. с. 18);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2017 року, відповідно до якого, в присутності понятих, свідок ОСОБА_22 по фото № 1 впізнав особу за ім`ям ОСОБА_26 , якого він неодноразово відвозив у різні місця. (том №1 а. с. 31);
- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1333-17 від 21.03.2017 року, відповідно до якого в період часу з 23.01.2017 року по 08.02.2017 року ринкова вартість дизельного палива 4070 л. становить 89 947 грн.; в період часу з 23.01.2017 року по 08.02.2017 року ринкова вартість дизельного палива 188 л. становить 4154,80 грн.; в період часу з 23.01.2017 року по 08.02.2017 року ринкова вартість гербіцид "Екстрем" 300 л. становить 41979 грн.; в період часу з 23.01.2017 року по 08.02.2017 року ринкова вартість добрива "Карбамід" за 1 т. становить 8218 грн. (том №1 а. с. 42-47);
- протоколом обшуку від 12.05.2017 року, відповідно до якого в присутності понятих, ОСОБА_9 відмовився від надання дизельного палива та іншого майна, пояснюючи це тим, що воно у нього відсутне. (том №1 а. с. 61-65);
- протоколом огляду місця події від 28.04.2017 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого, в пристуності понятих, було оглянуто територію ФГ "Корінь" в с. Богуслав по вул. Першотравнева, 244А, яка огорожена металевими воротами висотою 2-2,5 метри. В ангарі перебуває за замком добриво в мішках. Поруч з ангаром знаходиться металева бочка з дизельним паливом. Камери спостереження на території відсутні. (том №1 а. с. 72-77);
- графіками чергування по ФГ "Корінь" за грудень місяць 2016 року, січень місяць 2017 року, лютий місяць 2017 року . (том №1 а. с. 83-85);
- протоколом проведеня слідчого експеременту від 16.03.2018 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 , знаходячись на території ФГ "Корінь" ОСОБА_9 показав місце скоєння крадіжки, та пояснив, що в період часу з жовтня 2016 року по лютий 2017 року він приходив на територію ФГ "Корінь" з метою скоєння крадіжки, як відчиняв двері, та як виносив мішки, та як розливав у каністри топливо. (том №1 а.с. 133- 143).
Наведені докази, як усні, так і письмові, є, на переконання колегії суддів, повністю належними та допустимими, а також у даному випадку й цілком достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Що ж стосується наведених в апеляційній скарзі сторони захисту доводів про те, що судом не були взяті до уваги показання обвинуваченого в частині не визнання вини з приводу кількості та вартості викраденого майна, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та погоджується з судом першої інстанції, який критично віднісся до відповідних свідчень обвинуваченого та цілком правильно визнав їх такими, що не підтверджуються, а взагалі спростовуються іншими доказами по кримінальному провадженню. Суд апеляційної інстанції також вважає це певною лінією захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення.
Колегія суддів повністю погоджується і з позицією суду першої інстанції в частині критичної оцінки показань обвинуваченого ОСОБА_9 , які були надані ним в ході судового розгляду, щодо надання ним показів на досудовому слідстві під тиском працівників поліції, що він підписував документи, які не читав, та показань свідка ОСОБА_19 щодо того, що обставини, які зазначені при її допиті на досудовому слідстві не відповідають дійсності, так як вона не читала протокол, а тільки підписала, а ще їй погрожував при цьому потерпілий. На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про те, що вони не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими в суді доказами, прямо суперечать показам потерпілого, свідків та матеріалами провадження, дослідженими в судовому засіданні, до того ж, жодних заяв як від обвинуваченого, так і від свідка ОСОБА_19 про здійснення на них тиску ані підчас досудового розслідування, ані під час судового розгляду провадження не надходило, дії працівників поліції не оскаржувалися, та будь яких доказів щодо застосування до них недозволених методів ведення розслідування, ними надано не було.
Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_9 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат зазначає, що суд першої інстанції не дослідив обставини порушення права підозрюваного на захист під час досудового розслідування по справі та позбавлення його права на належну правову процедуру. Вказані доводи адвоката, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки ОСОБА_9 на досудовому розслідуванні надавав цілком логічні та послідовні пояснення стосовно обставин, за яких він скоїв викрадення майна, належного ФГ«Корінь», йому було роз`яснені права, передбачені ст. 42 КПК України, в тому числі й користуватися правовою допомогою адвоката, проте таким правом ОСОБА_9 не скористався.
За участю ОСОБА_9 проводився слідчий експеремент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події, що зафіксовано в протоколі від 16.03.2018 року, який містяться в матеріалах кримінального провадження. У ході даного експерименту ОСОБА_9 у присутності понятих та потерпілого на території ФГ показав місце скоєння крадіжки, та пояснив, що в період часу з жовтня 2016 року по лютий 2017 року він приходив на територію ФГ "Корінь" з метою скоєння крадіжки, показав, як відчиняв двері, як виносив мішки, та як розливав у каністри топливо (том №1 а.с 133- 143). До протоколу дадані фото, на яких відображено, яким чином ОСОБА_9 вчиняв крадіжку майна на території ФГ «Корінь». ОСОБА_9 добровільно повідомив про осіб, яким продавав паливо, герріціди, яке він викрав в ФГ «Корінь», які були допитані під час досудового розслідування та в суді, і підтвердили факт придбання в обвинуваченого палива та гербіцидів. При цьому останній під час проведення даної слідчої дії також не скористався своїм правом на правову допомогу, жодних зауважень з цього приводу даний протокол не містить, як не містять і матеріали кримінального провадження заяв ОСОБА_9 про призначення йому адвоката, про відмову надавати покази та приймати участь в слідчих діях без участі адвоката.
При вручені повідомлення про підозру 16.03.2018 року, наданні матеріалів для ознайомлення, врученні обвинувального акту ОСОБА_9 також мав право скористатись правовою допомогою адвоката, проте наданим правом не скористався. Після вручення повідомлення про підозру жодних заяв, клопотань, зауважень щодо товарознавської експертизи, клопотань про проведення повторної, додаткої експерти під час досудового розслідування не подавав. Натомість в матеріалах провадження наявна власноруч написана ОСОБА_9 заява про те, що на досудовому розслідуванні він послуг захисника не потребує, що не пов`язано з його матеріальним станом, а свої інтереси він буде захищати самостійно (Т.1, а.п 110). Отже, доводи адвоката в частині порушення права підозрюваного на захист під час досудового розслідування по справі та позбавлення його права на належну правову процедуру жодним чином не підтвердилися під час апеляційного розгляду, а навпаки спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Доводи адвоката стосовно того, що докази, зібрані під час досудового розслідування, є недопустимими, також не знайшли об`єктивного підтвердження під час апеляційного перегляду. Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення вищевказаних доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Так, дане кримінальне провадження було зареєстроване 21.02.2017 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000519.
Згідно п. 1, п.2. п.. п. 7 ч.2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового рослідування уповноважений: визначити слідчого ( слідчих), який здійснює досудове розслідування у випадках здіснення досудового розслідування слідчою групою - визначити старшого слідчого групи, який керуватиме діями інших слідчих, призначити іншого слідчого у разі відводу або у разі неефективного досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, здіснювати інші повноваження, передбачені законом.
21.02.2017 року керівником органу досудового розслідування у кримінальном упровадженні визначено слідчого СВ Павлоградського ВП ОСОБА_27 , 10.03.2017 року керівник органу досудового розслідування визначив слідчих, які здійснюють досудове розслідування та визначив старшого слідчого групи, 04.01.2018 року призначений слідчий ОСОБА_14 , про що до ЄРДР внесено відомості. Отже керівник органу досудового розслідування діяв в межах своїх повноважень, передбачених ст. 39 КПК України.
Надалі слідчий ОСОБА_14 вручила повідомлення про підозру ОСОБА_9 та здійснювала слідчі дії в межах кримінального провадження, склала обвинувальний акт, отже діяла в межах компетенції, визначеної ст. 40 КПК України.
Разом з цим, обвинуваченим під час досудового розслідування жодного разу не оскаржувалися дії слідчого до слідчого судді місцевого суду, письмові документи ніяких зауважень не містять, ні в підготовчому засіданні, ні в судовому засіданні ні ані обвинуваченим, ані його адвокатом не заявлялись клопотання про виклик свідків, про витребування речей та документів, про виклик експерта до суду, про призначення повторної, додаткові експертизи, про порушення прав ОСОБА_9 на досудовому розслідуванні, про виключення неналежних доказів тощоПротягом судового розгляду обвинувачений та його адвокат не заявляли жодних зауважень стосовно досліджених судом документів, запитань не ставили, не заявляли клопотання про виключення доказів, які б викликали у них сумнів, з доказової бази. Натомість в судовому засіданні при дослідження протокола огляду місця події, ОСОБА_9 підтвердив, що дійсно з території ФГ «Корінь» він виносив каністри з пальним і з гербицидами, а також добрива, при дослідженні протоколу слідчого експеремента обвинувачений підтвердив, що він дійсно у присутності понятих та потерпілого показував, яким чином викрадав пальне, добрива та гербіциди з території ФГ «Корінь», пояснив, що дійсно 13.10.2016 року він викрав 100 літрів пального, яке продавав, і яке у подальшому було повернуто потерпілому, ринкова вартість викраденого майна підтверджена висновком експерта, незгоду з яким в судовому засіданні сторона захисту не висловлювала та клопотання про призначення повторної, додаткової експертизи не заявляла.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами у всій своїй сукупності, а отже вимоги апеляційної скарги останнього про необхідність скасування вироку як винесеного з суттєвими порушеннями процесуальних норм з подальшим закриттям провадження щодо обвинуваченого задоволенню не підлягають.
Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_9 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому з проникненням в інше приміщення чи сховище, що завдало значної шкоди потерпілому, і правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_9 невмотивовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав. Тому доводи захисника є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення.
Так як вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи, немає підстав вважати, що у справі допущена суттєва неповнота досудового або судового слідства, яка викликає необхідність скасування вироку в частині засудження ОСОБА_9 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України з подальшим закриттям кримінального провадження, на чому наполягає в своїй апеляції захисник ОСОБА_11 .
Що стосується апеляційних вимог прокурора стосовно виключення з мотивувальної частини вироку посилання суду щодо наявності у обвинуваченого двох дітей, оскільки на утриманні обвинувачений ОСОБА_9 має лише одну неповнолітню дитину, колегія суддів вважає їх слушними з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд, призначаючи покарання ОСОБА_9 , врахував те, що обвинувачений має двох неповнолітніх дітей, але відповідно до свідоцтв про народження, які наявні в матеріалах провадження, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинувачений ОСОБА_9 записаний батьком лише в одному свідоцтві про народження дитини - ОСОБА_12 (т.2 а.с.51-55). Інші ж свідоцтва про народження не свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_9 є батьком цих дітей, натомість батьком останніх є ОСОБА_30 .
Таким чином, у зв`язку з викладеним вказана обставина підлягає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного вироку суду.
Крім того, що стосується призначеного судом покарання обвинуваченому, то в цій частині оскаржуваний вирок, на думку колегії суддів, містить непереконливі висновки.
За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини. Прикладом може слугувати рішення у справі «Швидка проти України».
Дотримання принципу пропорційності, є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄКПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при призначенні обвинуваченому виду та строку покарання у виді позбавлення волі судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу ОСОБА_9 , який не працює, не одружений, проживає без реєстрації, раніше не судимий, за місцем проживання характерезується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав частково, шкоду потерплому не відшкодував, має двох неповнолітніх дітей, які на час розгляду справи з ним не проживають, а проживають із цивільною дружиною, та яким він, згідно показань свідків, не надає матеріальної допомоги. Саме цивільна дружина обвинуваченого, а не останній, сплатила потерпілому 8 тисяч гривень в рахунок відшкодування шкоди, а зі слів обвинуваченого, крадіжки він скоював під час спілкування з дівчиною, та на їх розваги були потрібні гроші. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись.
Так, частиною першою статті 66 КК України передбачені обставини, що пом`якшують покарання.
Згідно частини другої ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першої цієї статті.
Такими обставинами, на думку колегії суддів, слід визнати щире каяття обвинуваченого, який під час апеляційного розгляду зазначив про повне визнання своєї вини у скоєному, розкаяння, шкоду про вчинене, а також наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини.
Обставини, що обтяжують покарання, колегією суддів не встановлені.
Таким чином, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без його ізоляції від суспільства, а тому підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, не вбачає.
Разом з цим, на думку суду апеляційної інстанції, доводи апеляційної скарги захисника в частині того, що призначене його підзахисному покарання є занадто суворим, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винуватого, є слушними та підлягають частковому задоволенню.
Так, згідно зі ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Враховуючи наведені вище обставини, що пом`якшують покарання в їх сукупності, за відсутністю обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу ОСОБА_9 колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки є занадто суворим. Тому колегія суддів дійшла висновку про можливість зменшення строку призначеного ОСОБА_9 покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, що буде справедливим і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Так, при призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання суд апеляційної інстанції призначає покарання в межах санкції, установлених у санкції ч. 3 ст. 185 КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, фактичні обставини справи, спосіб вчинення злочину, наслідки, які настали внаслідок злочинних дій обвинуваченого, думку потерпілої сторонни та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характерезується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, повністю визнав свою провину, щиро покаявся, має на утриманні неповнолітню дитину, перебуває у цивільних шлюбних відносинах, а також молодий вік ОСОБА_9 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та дають підстави для застосування статті 69 КК України з призначенням покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.3 ст. 185 КК України.
Таким чином, призначення обвинуваченому покарання у даному кримінальному провадженні у виді реального позбавлення волі строком 2 (два) роки відповідатиме вимогам ст. 50 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну вироку в частині призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України в порядку ст.ст. 409,414 КПК України.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 -задовольнити частково.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2020 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду щодо наявності у обвинуваченого двох неповнолітніх дітей.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4