Справа №295/5097/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000366 від 24.01.2019р. стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185КК України

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 24.01.2019р. близько 00 години 30 хвилин проходив повз магазин «Едем», що за адресою проспект Незалежності, 174 в м. Житомирі та в нього виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення будь-якого цінного майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, що належить раніше незнайомому йому ОСОБА_6 , який також знаходився поруч з вказаним магазином.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, підійшов до ОСОБА_6 та попросивши у останнього цигарку, раптово наніс йому рукою декілька ударів в область обличчя, від чого ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на землю.

В подальшому, подолавши таким чином волю ОСОБА_6 до опору, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, застосовуючи фізичну силу, оглянув вміст кишень ОСОБА_6 , звідки відкрито повторно викрав мобільний телефон торгівельної марки «Nokia», моделі «6DS ТА-1021», вартістю 5190 гривень 95 копійок.

Після цього, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 5190 гривень 95 копійок.

04.03.2019р. близько 15 години у ОСОБА_4 , який перебував на території футбольного майданчику за адресою: вул.Київська,63 в м.Житомирі та побачив куртку, що лежала поруч з футбольними воротами, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення будь-якого цінного майна, що належить власнику вказаної куртки та може знаходитись у її кишенях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими для сторонніх осіб, оглянув вміст кишень вказаної куртки, звідки повторно викрав мобільний телефон торгівельної марки «Leagoo», моделі М9, в корпусі блакитного кольору, вартістю 1160 гривень 12 копійок, що належить ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи викрадений мобільний телефон при собі, місце вчинення злочину залишив, та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1160 гривень 12 копійок.

Своїми умисними діями, що виразились у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.

Своїми умисними діями, що виразились у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю за обставин викладених в обвинуваченні, пояснив, що вночі 24.01.2019 проходив по пр.Незалежності в м.Житомирі, побачив невідомого чоловіка до якого підійшов та попросив цигарку. Незнайомець відповів йому грубо, тому вдарив його декілька раз в обличчя від чого чоловік впав на землю. Потім оглянув кишені одягу потерпілого та забрав мобільний телефон та пішов. На крики потерпілого не відреагував. Телефон потім продав. 04.03.2019р. перебував на футбольному майданчику, де гуляли в футбол. Біля воріт побачив курточку, що лежала на землі. Підійшов, впевнився, що за ним ніхто не спостерігає, оглянув вміст кишень куртки звідки викрав мобільний телефон, забрав, хотів залишити собі, але в послідуючому його забрали працівники поліції. У вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд відповідно до ст.349КПК України за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно з ст.12КК України відносяться до тяжкого та нетяжкого злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, збитки потерпілим частково відшкодував, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дає критичну оцінку своїм діям, згідно висновку фахівця Житомирського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області обвинувачений по місцю проживання характеризується посередньо, має високий рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виконання покарання у громаді можливе у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду за обвинуваченим та застосування соціально-виховних заходів, а тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкції статтей за якими він визнається винуватим у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст.75КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76КК України обов`язків.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення товарознавчих експертиз в сумі 3140грн, суд в порядку ст.124КПК України стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.186КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.185КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3140грн за проведення товарознавчих експертиз.

Речові докази: мобільний телефон марки «Leagoo», моделі М9, повернутий потерпілій ОСОБА_7 , залишити в останньої.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1