№ 1-кс/755/5484/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Азербайджану м. Джалільабад, азербайджанцю, громадянину Азербайджану, з вищою освітою, одруженому, маючому на утриманні двох малолітніх дітей 2018 р.н та 2020 р.н., працюючому дизайнером інтер`єру в ТОВ «Євро-Азія-17», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, у кримінальному проводженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005309 від 08.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернувся до суду вказаним вище клопотання.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 перебуваючи в злочинній змові з ОСОБА_9 , 08.10.2020 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, перебували в ПКтВ Гідропарк по пр-ту Броварському в м. Києві, де побачили ОСОБА_10 , 1993 р.н., яка сиділа за столиком біля магазину неподалік кафе «Огонек» та вживала алкогольний напій «Рево», після чого у них виник злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, поєднаного із насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, обравши об`єктом свого злочинного посягання майно, що перебувало у власності ОСОБА_10 . Реалізуючи свої злочинні дії, направлені на вчинення нападу з метою заволодіння майном потерпілої, ОСОБА_9 , діючи за заздалегідь розробленим планом, групою осіб спільно з ОСОБА_11 непомітно для ОСОБА_10 додала в спиртний напій «РЕВО», який вона вживала, психотропну речовину, тим самим застосували у такий спосіб до потерпілої насильство, яке є небезпечним для життя особи в момент заподіяння. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 , діючи за заздалегідь розробленим планом з ОСОБА_9 , посадив потерпілу ОСОБА_10 до свого автомобіля марки «БМВ» 525 н.з. НОМЕР_1 та спостерігаючи як остання поступово втрачає свідомість, відвіз до раніше обумовленого місця з ОСОБА_9 маючи на меті спільне заволодіння її майном та дочекавшись коли потерпіла ОСОБА_10 остаточно втратила контроль над своїми діями та стала без свідомості. ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 незаконно заволоділа мобільним телефоном марки «Сіомі», в якому знаходились картки мобільних операторів Лайфсел НОМЕР_2 та мобільного оператору Водафон НОМЕР_3 , а також банківською карткою банку монобанк НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_12 витягнув потерпілу, яка була без свідомості, з салону свого автомобіля та поклав на лавочку, і разом із ОСОБА_9 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, у результаті чого, завдали спільними злочинними діями матеріального збитку потерпілій ОСОБА_10 .

Підставою для повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187КК України, послужила наявність достатніх доказів, зібраних під час проведення досудового розслідування, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколи допиту потерпілої; протоколи огляду місця пригоди; протоколи допитів свідків; протоколи про проведення обшуку; протокол затримання підозрюваного ОСОБА_13

10.10.2020 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у тому разі, якщо жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, не забезпечить виконання підозрюваним, покладеним на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є всі підстави вважати, що знаходячись на волі, останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати на свідків, потерпілу, ухилятися від слідства та суду чи іншим шляхом перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні.

Обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що обвинувачений не вчинить інше кримінальне правопорушення, наразі відсутні.

З моменту обрання судом відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до теперішнього часу не з`явилися будь-які нові фактичні дані, які б свідчили, що обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з домашнім арештом, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілу). Таким чином, ризики, які існували на час обрання відносно ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на даний час не зменшилися, що свідчить про необхідність продовжити строки домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_13 до трьох місяців.

Строк дії попереднього рішення суду про домашній арешт ОСОБА_7 завершується 05.12.2020 року, разом з тим, строк досудового розслідування керівником Київської місцевої прокуратури № 4 продовжено до 3-х місяців.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та враховуючи, що відсутні підстави для зміни відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на більш м`який запобіжний захід, з метою забезпечення досягнення мети застосування запобіжних заходів прокурор просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до трьох місяців.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що в клопотанні допущено технічну помилку, тобто запобіжний захід, як він зазначає, у виді тримання під вартою, необхідно вважати як запобіжний захід у виді домашнього арешту, клопотання прохав задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, зазначаючи, що воно взагалі необґрунтоване, не відповідає вимогам законодавства, а в разі якщо слідчий суддя все ж таки прийде до висновку, що воно відповідає вимогам КПК України, то, на її думку, є всі підставити застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_8 , за участі перекладача, підтримав свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання, яке надійшло до суду, воно не відповідає як вимогам ст. 184 КПК України, так і ст. 199 КПК України.

Так, у клопотанні, на його початку прокурор зазначає, що це клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак, з мотивувальної частини клопотання, вбачається, що даний запобіжний захід є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у тому разі, якщо жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, не забезпечить виконання підозрюваним, покладеним на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, винятковим запобіжним заходом є тримання під вартою.

У прохальній частині клопотання прокурор вже просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до трьох місяців, посилаючись при цьому усно в судовому засіданні, що це необхідно вважати, як запобіжний захід у виді домашнього арешту, що взагалі є незрозумілим, адже кожна особа, має право чітко розуміти від чого вона захищається і що саме відносно неї розглядається.

Крім того, слідчий суддя не може брати до уваги твердження прокурора в судовому засіданні, що у клопотанні запобіжний захід у виді тримання під вартою зазначено помилково, а необхідно вважати це як домашній арешт, оскільки в клопотанні, зокрема і зазначено, що враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є всі підстави вважати, що знаходячись на волі, останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати на свідків, потерпілу, ухилятися від слідства та суду чи іншим шляхом перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні.

Тобто, із наведених обставин у клопотанні прокурора, неможливо зрозуміти, який саме запобіжний захід відносно ОСОБА_7 він просить продовжити.

Крім того, відповідно до ст. 181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Проте, як вбачається з клопотання прокурора в ньому відсутні взагалі якесь посилання на обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст. 185 КПК України, прокурор мав право відкликати, змінити або доповнити клопотання, однак, він таким правом не скористався і будь-яких клопотань з цього приводу у судовому засіданні не заявляв.

З урахуванням всіх обставин, встановлених у ході судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 199, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 , у кримінальному проводженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005309 від 08.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України відмовити.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний зобов`язаний:

- прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: