ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілих ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 13.03.2020р. за №0000959, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо-технічна, працюючого машиністом тепловозу в ПАТ «Запоріжсталь», одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
13 березня 2020р. приблизно о 18.05год., водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині пр.Ювілейного зі сторони вул.Героїв 93-ї бригади в напрямку пр.Інженера Преображенського в м.Запоріжжі, зі швидкістю не менше 65,5км/год., що перевищує максимально допустиму швидкість в населеному пункті 50км/год.

В цей час на нерегульований пішохідний перехід, який розташований в районі будинку №22 по пр.Ювілейномум.Запоріжжя та позначений дорожньою розміткою 1.14.1 (нерегульований пішохідний перехід) і дорожнім знаком 5.35.1 (пішохідний перехід) ПДР України, вийшли пішоходи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які почали зліва-направо перетинати смугу руху автомобіля «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Водій ОСОБА_7 , наближаючись до вищевказаного пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохідний перехід та пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які рухались на ньому, своєчасно не зменшив швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу та не надав перевагу в русі останнім, виїхав на пішохідний перехід, де передньою лівою частиною кузова автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 . Пішохід ОСОБА_11 , реагуючи на наближення до пішохідного переходу автомобіля «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , встигла відскочити вперед за ходом свого руху, тим самим уникнувши контакту з ним.

Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив п.12.4,12.9 «б»,18.1 ПДР України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., відповідно до яких: п.12.4 - в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50км/год; п.12.9«б» - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29., 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «і» пункту 30.3 цих Правил»; п.18.1 -водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати змогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.18.1 ПДР України, згідно з висновком інженерно-транспортної експертизи №9-263 від 13.04.2020р., з технічної точки зору знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР, де померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Згідно з висновком судової медичної експертизи №23 від 18.06.2020р. смерть ОСОБА_10 настала від поєднаної травми голови, тулуба та нижніх кінцівок, яка супроводжувалася забоєм головного мозку, легенів, органів середостіння, закритими переломами обох стегнових кісток та кісток правої гомілки, що ускладнилося розвитком зливної двобічної фібринозно-гнійної пневмонії, гнійного лівобічного плевриту, прогресуючим набряком головного мозку, порушенням діяльності нервової, дихальної, серцево-судинної систем з розвитком полі органної недостатності, яка стала безпосередньою причиною смерті.

Всі перелічені ушкодження у живих осіб мали б ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, і в даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю та суду пояснив, що в зазначений день та час, на зазначеному автомобілі він рухався по пр..Ювілейному зі сторони вул.Гудименко в бік пр..І.Преображенського. На пасажирському сидінні біля нього знаходилась його дружина ОСОБА_7 . На світлофорі перехрестя вул.Гудименко та пр..Ювілейний він зупинився і потім продовжив рух на зелений сигнал світлофора, рухався в лівій полосі, зі швидкістю десь 60км/год, може чуток більше. В якийсь момент його увагу привернув підозрілий звук двигуна, здалося, що автомобіль глохне, і він на якийсь момент відволікся від дороги. Коли дружина крикнула йому, він десь за 20 м. від автомобіля побачив на дорозі двох дівчат, які рухались по пішохідному переходу і знаходились вже посередині смуги. Він відпустив педаль газу і не приймав заходів гальмування, оскільки хотів об`їхати їх зліва, ближче до лівого краю дороги. Але ОСОБА_12 різко почала рухатись назад і він не встиг вже загальмувати чи об`їхати її, тому відбулось зіткнення. Гальмувати він став вже після зіткнення. ОСОБА_12 перелетіла через розподілювальний газон і впала біля бордюри на зустрічній полосі. Вона була в непритомному стані. Він був поруч з нею, поки не приїхала швидка. Під час перебування в лікарні він цікавився станом дівчини, спілкувався з батьками, давав їм гроші на придбання ліків, сам купував частину ліків. На той момент не було питання на відшкодування матеріальної чи моральної шкоди буде враховуватись його допомога. Він повністю усвідомлює свою провину в скоєному. ДТП сталося з його вини, він не оспорює того факту, що порушив ПДР, а саме був неуважним та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом і не надав перевагу пішоходам, які рухались по ньому. Він бачив дорожні знаки та дорожню розмітку, які позначали пішохідний перехід. Фактично йому нічого не заважало вчасно зупинитись або знизити швидкість руху перед пішохідним переходом. Він ще раз просить вибачення у потерпілих за те, що сталося. Щиро кається в скоєному. Просить суворо не карати. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнає повністю, в частині моральної шкоди - частково. Він не заперечує своєї провини в тому, що сталося, і факту заподіяння моральної шкоди, але вважає визначений потерпілими розмір шкоди завищеним. Просить врахувати, що він весь час опікувався станом дівчини, підтримував батьків морально, надавав посильну матеріальну допомогу для лікування, в день поховання перерахував 10тис.грн., під час розгляду справи відшкодував батькам шкоду в сумі 30тис.грн.

В судовому засіданні за погодженням з учасниками справи судом безпосередньо досліджені такі докази.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вони з дружиною не були очевидцями подій. Ввечері їм подзвонили і повідомили, що ОСОБА_12 збив автомобіль. Вони приїхали на місце події, доньку він побачив, коли вона була в кареті швидкої медичної допомоги в непритомному стані. Він поїхав в лікарню, а дружина залишилась на місці події. Що сталося в дійсності, він дізнався вже пізніше. Коли діти переходили дорогу по пішохідному переходу, вони були впевнені в своїй безпеці. Доводи ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_12 різко побігла назад і тому він не встиг її об`їхати, не є спроможними, оскільки після наїзду у ОСОБА_12 повністю був пошкоджений правий бік тіла. Під час перебування доньки в лікарні вони витрачали значні кошти на лікування. ОСОБА_7 також давав гроші, іноді особисто купував ліки. На його прохання вони написали декілька розписок про те, що витрачені ним кошти є відшкодуванням моральної шкоди, тому заявляючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди вони зменшили загальний розмір на цю суму, десь 95тис.грн. Заявлений ними з дружиною цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди з урахуванням уточнення підтримують повністю. Просять, зокрема, стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які вони зазнали у зв`язку з тим, що їх неповнолітня донька ОСОБА_12 отримала в результаті ДТП багаточисленні травми, два місяці перебувала в реанімації і померла. Вони втратили свою дитину і відчуття безповоротної втрати викликають у них тяжкі психологічні переживання. Щодо матеріальної шкоди, то в день поховання він отримав від ОСОБА_7 на банківську картку 10 тис.грн., які витратив на поминальний обід і цю суму вони не включають до складу матеріальних вимог за цивільним позовом. Також під час судового розгляду він отримав від ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 30тис.грн. і не заперечує проти того, що загальний розмір матеріальної шкоди буде зменшений судом на цю суму. Вважає, що ОСОБА_7 повинен понести законне покарання, але в той же час розуміє, що доньку це не поверне, тому на реальному позбавленні волі не наполягає.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що не була очевидцем подій і про те, що сталося, дізналась в ході досудового розслідування. Обставини справи не оспорює. Заявлений цивільний позов підтримує повністю і просить його задовольнити. В каяття ОСОБА_7 не вірить. Він дзвонив їй і просив вибачення, але потім сказав, що саме через них у нього зараз великі борги. Просить призначити покарання на розсуд суду.

Згідно з протоколом огляду місця ДТП зі схемою та фототаблицею від 13.03.2020р. (арк..133-144 т.2) місцем дорожньо-транспортної пригоди є ділянка проїзної частини в районі будинку №22 по пр..Ювілейний м.Запоріжжя, місце наїзду на пішохода нерегульований світлофором, але позначений дорожньою розміткою 1.1, 1.5 та дорожнім знаком 5.35.1 пішохідний перехід на відстані 3,1м. від лівого краю дороги та 0,8м. до дальньої межі розмітки «Зебра» з асфальтовим, сухим та чистим від пошкоджень покриттям, призначеним для руху в двох напрямках. Ширина проїзної частини в напрямку огляду 10,5м, в зустрічному напрямку 10,3м., висота бордюрного каменя 0,15м., ширина роздільної смуги -2,9м. Пора доби темна, освітлення ЛЕП розташовані вздовж дороги і світяться, видимість дороги з ближнім та дальнім світлом фар більше 100м, обмеження оглядовості відсутні.

Під час проведення огляду транспортний засіб - автомобіль «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без вантажу, КПП в нейтральному положенні, ручні гальма включені, рульове керування справне, колеса під тиском, протектор в нормі, без пошкоджень, зовнішні світлові прилади відключені, передня ліва фара пошкоджена. Автомобіль розташований по пр.Ювілейному передньою частиною в напрямку пр..І.Преображенського, відстань від лівої групи коліс до лівого краю дороги 2,5м.. На автомобіля маються так пошкодження пошкодження лобового скла в лівій його частині на відстані 0,8м від лівої частини кузова по усій його довжині, в лівій передній частині капоту вм`ятина розміром 0,35мх0,35м, пошкоджена передня ліва блок фара, передній реєстраційний номер відсутній, відсутній фрагмент заглушки з передньої лівої протитуманної фари.

На проїзній частині мається слід гальмування переднього правого колеса автомобіль «Audi-A6» загальною довжиною 5,0м. та переднього лівого колеса 14,6м.

Згідно з протоколом огляду місця ДТП зі схемою та фототаблицею від 14.03.2020р. (арк..200-205 т.2), проведеного за участю водія ОСОБА_7 , місцем дорожньо-транспортної пригоди є ділянка проїзної частини в районі будинку №22 по пр..Ювілейний м.Запоріжжя, місце наїзду на пішохода нерегульований світлофором, але позначений дорожньою розміткою 1.1, 1.5 та дорожнім знаком 5.35.1 пішохідний перехід на смузі руху в напрямку пр..І.Преображенського на відстані 3,1м. від лівого краю дороги та 0,8м. до дальньої межі розмітки «Зебра» в цьому ж напрямку руху. Водій ОСОБА_13 описав механізм руху свого автомобіля та рух пішоходів.

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 14.03.2020р. (арк..196-199 т.2) зі схемою та фототаблицею в цей день об 11.30-12.00год. проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_7 , яка на місці події (нерегульований пішохідний перехід в районі будинку №22 по пр..Ювілейний м.Запоріжжя) показала при яких обставинах 13.03.2020р. сталася ДТП за участю автомобілю «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням її чоловіка ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_10 , зокрема, місце наїзду - пішохідний перехід на відстані 3,1м. від лівого краю дороги та 0,8м. до дальньої межі розмітки «Зебра» на проїзній часині в напрямку пр..І.Преображенського, описала рух пішоходів та автомобілю до моменту зіткнення і їх розташування на проїзній частині в момент зіткнення.

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 19.03.2020р. (арк..190-195 т.2) зі схемою та фототаблицею в цей день в 15.10-15.40год. проведено слідчий експеримент за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , яка на місці події (нерегульований пішохідний перехід в районі будинку №22 по пр..Ювілейний м.Запоріжжя) показала при яких обставинах 13.03.2020р. сталася ДТП за участю автомобілю «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та пішохода ОСОБА_10 , зокрема, місце наїзду - пішохідний перехід на відстані 3,1м. від лівого краю дороги та 0,8м. до дальньої межі розмітки «Зебра» на проїзній часині в напрямку пр..І.Преображенського, описала рух пішоходів та автомобілю до моменту зіткнення, рух ОСОБА_10 після наїзду.

Згідно з протоколом огляду від 26.03.2020р. (арк..184-188 т.2) оглянуто DVD-диск «ESPERANZA 4,7GB» з відеозаписом з відео реєстратора, який було встановлено в автомобілі «Джиллі», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_14 і який добровільно був виданий останнім.

На диску знаходиться один відеофайл під назвою «IMG_4525» об`ємом 77,9МБ. При відкритті відеофайлу встановлено, що якість зображення низька. Запис проводиться 13.03.2020р. в період часу з 18:07:48-18:09:16. Автомобіль під керуванням ОСОБА_14 рухається по проїзній частині пр..Ювілейному зі сторони пр..І.Преображенського в напрямку вул.Гудименко в лівій смузі руху. У попутному напрямку здійснюють рух інші ТЗ. В зустрічному напрямку ТЗ немає. На відео зафіксовані дорожні знаки «Пішохідний перехід». На кадрі 18:08:55 видно як із розділювального газону на проїзну частину (пішохідний перехід) по ходу руху в напрямку пр..І.Преображенського виходять два пішоходи і в цей момент до пішоходу в зустрічному напрямку наближається ТЗ з увімкненим світлом фар (встановити його марку, номер, швидкість руху неможливо). Пішоходи перетинають дорогу зліва-направо по ходу руху в напрямку пр..І.Преображенського. На кадрі 18:08:59 автомобіль під керуванням ОСОБА_14 наближається до пішохідного переходу, зустрічна смуга руху не проглядається, але зафіксований звук гальмування автомобіля. Автомобіль під керуванням ОСОБА_14 перетинає пішохідний перехід в своєму напрямку руху, зміщується вліво по ходу свого руху та зупиняється, чутно крики людей. В 18:09:01 запис закінчується.

Постановою слідчого від 26.03.2020р. DVD-диск «ESPERANZA 4,7GB» з відеозаписом з відео реєстратора з автомобіля «Джиллі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_14 визнаний речовим доказом і долучений до матеріалів кримінального провадження (арк..189 т.2).

Зазначений відеозапис було відтворено в ході судового засідання.

Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи №9-263 від 13.04.2020р. (арк..207-215 т.2) водій автомобілю «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 в описаній дорожній обстановці повинен був діяти відповідно до вимог пп.12.2,12.4,12.9 «Б», 18.1 Правил дорожнього руху; його дії в даному випадку не суперечать вимогам п.12.2 ПДР, але не відповідають вимогам п.12.4,12.9 б, 18.1 ПДР; невиконання водієм ОСОБА_7 вимог п.18.1 ПДР з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з подією пригоди; водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода як при дозволеній в межах населеного пункту, так і вибраній швидкостях руху.

Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи №9-248 від 16.04.2020р. (арк..174-183 т.2) рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобілю «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходяться в працездатному стані.

Постановою слідчого від 13.03.2020р. автомобіль «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та поміщено на майданчик тимчасового тримання СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (арк.145 т.2).

Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17.03.2020р. на автомобіль «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , накладено арешт з позбавленням права керування ним власника або інших довірених осіб (арк..146 т.2).

Постановою слідчого від 19.06.2020р. автомобіль «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання водію ОСОБА_7 (арк.148,150 т.2).

Згідно з Актом медичного огляду №1419 від 13.03.2020р., проведеного лікарем наркологом КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР в 21.00 год. у ОСОБА_7 ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння не виявлено (арк.223 т.2).

Згідно з протоколом огляду місця події від 17.05.2020р. в приміщенні моргу Запорізької міської лікарні №5 (м.Запоріжжя, вул.Перемоги,80) виявлено та оглянуто труп ОСОБА_10 , 2002р.н., на якому маються зовнішні пошкодження кісток скелету по всьому тілу, синці на тулубі та на лівій нозі, сліди зашивання на лівій нозі (арк..154-156 т.2)

Згідно висновків судово-медичної експертизи №23 та №2009 від 18.06.2020р. (арк..161-172 т.2) у ОСОБА_10 виявлені такі пошкодження за медичною документацією: забої м`яких покривів голови, ознаки геморагічного вогнища забою мозку в скроневій ділянці підкоркових відділів зліва, садна правої половини грудної клітки, ознаки забоїв нижніх долів обох легенів, забій органів середостіння, садна на кінцівках, закриті переломи обох стегнових кісток на рівні середніх третин, закритий уламковий перелом кісток правої гомілки на рівні середньої третини; за результатами огляду трупу: ознаки закритих переломів обох стегнових кісток на рівні середніх третин, кісток правої гомілки на рівні верхньо-середньої третин на тлі проведених множинних оперативних втручань у стадії сформованих кісткових мозолів.

Вказані ушкодження уторились у ОСОБА_10 13.03.2020р. близько 18.00год Детально висловитись щодо механізму заподіяння ушкоджень важко. Найбільш вірогідно, що травма голови у вигляді забоїв головного мозку, тулубу у вигляді забоїв легенів та органів середостіння, травми нижніх кінцівок у вигляді переломів обох стегнових кісок та кісток правої гомілки утворились від травматичної дії тупих твердих предметів як з великою, так і з переважаючою травмуючою поверхнями.

Приймаючи до уваги переважно однобічну локалізацію ушкоджень в даному випадку мала місце ДТП за участю пішохода ОСОБА_10 та рухомого транспортного засобу, найбільш вірогідно, легкового типу. Постраждала в момент первинного контакту з ТЗ знаходилась по відношенню до останнього правою бічною поверхнею тулуба в вертикальному чи близькому до нього положенні тіла.

Всі перелічені вище ушкодження у живих осіб мали б ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя і у даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 .

Смерть ОСОБА_10 настала від поєднаної травми голови, тулуба та нижніх кінцівок, яка супроводжувалася забоєм головного мозку, легенів, органів середостіння, закритими переломами обох стегнових кісток та кісток правої гомілки. Постраждалій було проведено 15 оперативних втручань і весь час перебування у лікувальному закладі здійснювалась штучна вентиляція легенів. Незважаючи на проведене лікування, стан ОСОБА_10 погіршувався, ускладнився розвитком зливної двобічної фібринозно-гнійної пневмонії, гнійного лівобічного плевриту, прогресуючим набряком головного мозку, порушенням діяльності нервової, дихальної, серцево-судинної систем з розвитком полі органної недостатності, яка стала безпосередньою причиною смерті.

Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши надані суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за вищевикладених обставин знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Так, його вина, на думку суду, підтверджується поясненнями потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , письмовими доказами протоколами огляду місця події від 13.03.2020р. та 14.03.2020р., протоколами слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 від 14.03.2020р. та 19.03.2020р., протоколом огляду DVD-диск з відеозаписом подій від 26.03.2020р., відповідний відеозапис було відтворено під час судового розгляду, висновками судово-медичних експертиз №23 та №2009 від 18.06.2020р., судових інженерно-транспортних експертиз №9-263 від 13.04.2020р. та №9-248 від 16.04.2020р., постановами слідчого від 13.03.2020р. та 26.03.2020р. про визнання автомобілю «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та DVD-диску з відеозаписом подій речовими доказами.

Суд вважає вказані докази належними та допустимими, вони зібрані в установленому законом порядку, відомості, що містяться в них, повністю узгоджуються між собою. Підстав сумніватися в правдивості, достовірності та об`єктивності вказаних доказів у суду немає, тому він приймає їх за основу при ухваленні цього вироку.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, детально описав дорожню обстановку та поведінку учасників ДТП, не заперечував, що порушив правила дорожнього руху, які призвели до тяжких наслідків смерті неповнолітньої ОСОБА_10 ..

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого, у вчиненні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце мешкання, офіційно працює, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, думки прокурора та потерпілих, які не наполягали на реальному позбавленні обвинуваченого волі, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на нього більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання, та сприятиме отриманню потерпілими відшкодування матеріальної та моральної шкоди за їх цивільним позовом.

Так, вирішуючи цивільний позов потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд виходить з такого.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Потерпілим за цим Законом (п.1.3 ст.1) є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону).

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п.23.1. ст.23 Закону).

Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст.27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2 ст.27).

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п.27.3 ст.27).

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4 ст.27).

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (п..27.5 ст.27).

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Як вже встановлено судом, 13.03.2020р. о 18.05год. в м.Запоріжжі мала місце ДТП за участю автомобілю «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_10 , в результаті якої остання отримала тяжкі тілесні ушкодження і померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Винуватим у даній ДТП визнано водія автомобілю «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 .

Згідно з Полісом №АО/1375544 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 17.06.2019р. між ТДВ СК «Кредо» та ОСОБА_15 на строк з 29.06.2019р. по 28.06.2020р. забезпечено транспортний засіб «Audi-A6», 2004р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за спричинену шкоду життю та здоров`ю на одного потерпілого 200 тис.грн., майну 100 тис.грн., франшиза - 0 (арк.33 т.2).

16.03.2020р. ОСОБА_7 повідомив страховика ТДВ СК «Кредо» про страховий випадок ДТП 13.03.2020р. за участю забезпеченого ТЗ під його керуванням та пішохода ОСОБА_10 (арк..35 т.2).

Згідно з посмертним епікризом (арк..231 т.2) та медичною карткою стаціонарного хворого №3396 (оригінал оглянутий в судовому засіданні) ОСОБА_10 , 2002р.н., з 13.03.2020р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР з діагнозом травми в результаті ДТП 13.03.2020р., стан крайнє тяжкий, кома, ШВЛ, виконані неодноразові оперативні втручання, проводились реанімаційні заходи. 16.05.2020р. з`явилась негативна динаміка, 17.05.2020р. в 06.10 констатована біологічна смерть.

Відповідно до довідки КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР від 04.11.2020р., листків призначень, квитанцій та товарних чеків за період лікування ОСОБА_10 її родичами були придбані зазначені в переліку медикаменти, медичне обладнання на загальну суму 99 854,58грн., здійснено оплату операцій на загальну суму 71395,00грн (11715,00грн+40940,00грн +18740,00грн), усього витрачено 171 249,58грн. (арк..51-230 т.1, арк..225-230 т.2).

Згідно з Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 19.05.2020р. Хортицьким районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк..46 т.1).

Згідно з Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 06.08.2002р. відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя, батьками ОСОБА_10 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (арк..45 т.1).

Згідно з Договором замовлення б/н від 17.05.2020р., укладеним між ПП ОСОБА_16 (виконавець) та ОСОБА_4 (замовник), Актом виконаних робіт від 20.05.2020р., квитанціями №967201 від 17.05.2020р. та №967203 від 20.05.2020р., 20.05.2020р. було організовано та проведено поховання ОСОБА_10 , вартість відповідних послуг склала 23370,00грн. і повністю оплачена замовником (арк..231-233 т.1).

Згідно з квитанціями та товарними чеками батьками померлої ОСОБА_10 сплачено за придбання одягу 15650,00грн., за послуги моргу 1083,80грн. та 1346,10грн., за ритуальні послуги 4004,50грн. (арк..234 т.1)

Згідно з Бланком-замовленням №99 від 10.09.2020р., товарним чеком №99 від 20.09.2020р. ОСОБА_5 сплатив ФОП ОСОБА_17 вартість виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника в сумі 24800,0грн. (арк..100-103 т.2).

29.05.2020р. ОСОБА_5 звернувся до ТДВ СК «Кредо» з заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди як батькам померлої потерпілої ОСОБА_10 та витрат на поховання в розмірі 23370,00грн. (арк..34 т.2).

В межах даного кримінального провадження потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з урахуванням уточнення просять стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на лікування в загальному розмірі 171 284,58грн. кожному по 85 642,29грн., моральну шкоду в загальному розмірі 1 847 401,00 грн., кожному по 923 700,00грн.; з ТДВ СК «Кредо» просять стягнути матеріальну шкоду, що пов`язана зі смертю потерпілої, в сумі 143 224,00грн, кожному по 71 712,00грн., моральну шкоду в сумі 56 676,00грн., кожному по 28 338,00грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов потерпілих в частині стягнення з нього матеріальної шкоди визнав повністю. Крім того, надав розписку потерпілого ОСОБА_5 про те, що останній до ухвалення вироку отримав від нього в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 30 000,00грн. Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив цей факт в судовому засіданні і не заперечував проти зменшення розміру матеріальної шкоди, яка буде стягнута на його користь, на зазначену суму.

В частині стягнення моральної шкоди обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов визнав частково, пославшись на те, що не заперечує факту спричинення потерпілим та їх померлій доньці глибоких душевних страждань, порушення їх звичного способу життя та необхідності докладання значних зусиль для його відновлення, але не згоден з визначеним потерпілими розміром моральної шкоди, вважає його перебільшеним. Просить врахувати, що зі свого боку він з першого дня перебування ОСОБА_10 в лікарні надавав їй та її батькам посильну матеріальну допомогу, давав гроші та особисто купував ліки, підтримував батьків морально, вибачився перед ними.

Представник цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, подав до суду відзив на позовну заяву, письмові заперечення, в яких цивільний позов потерпілих не визнав повністю і зазначив, що дана ДТП дійсно має ознаки страхового випадку, страхова компанія отримала заяву ОСОБА_5 про виплату страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання в сумі 23370,00грн. ОСОБА_4 заяви про виплату страхового відшкодування не подавала. Порядок та строки виплати страхового відшкодування передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки вина ОСОБА_7 в ДТП може бути установлена лише вироком суду, виплата страхового відшкодування може бути здійснена лише після набрання вироком суду законної сили при наданні усіх передбачених Законом документів. На даний час заявлені до неї потерпілими позовні вимоги є передчасними. Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та фактичних обставин справи страхова компанія визнає право ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як батьків померлої потерпілої на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, в загальній сумі 56 676,00грн., та право ОСОБА_5 на відшкодування витрат на поховання в розмірі 44553,60грн.. Інші заявлені до СК позовні вимоги є безпідставними, оскільки в силу вимог ст.27 зазначеного Закону та ст.1200 ЦК України шкода, заподіяна смертю потерпілого, відшкодовується лише непрацездатним особам, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. В даному випадку потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до таких осіб не відносяться, у зв`язку з чим права на отримання шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілої ОСОБА_10 не мають. Витрати на лікування потерпілого відшкодовуються страховиком лише потерпілому. Оскільки потерпіла ОСОБА_10 померла, право на відшкодування витрат на лікування, які понесли її батьки, настає у них відповідно до ст.23,1166 ЦК України до заподіювача шкоди. Просить в позві відмовити.

З`ясувавши та оцінивши усі обставини даної справи, дослідивши надані суду докази на їх підтвердження, суд вважає встановленим та доведеним, що потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 внаслідок ДТП, яке сталося з вини обвинуваченого ОСОБА_7 , зазнали матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування їх неповнолітньої доньки ОСОБА_10 через отримані нею під час ДТП багаточисленні тяжкі тілесні ушкодження.

Незважаючи на те, що відповідальність водія ОСОБА_7 на момент ДТП була застрахована ТДВ СК «Кредо», відповідальність за цю шкоду слід покласти саме на обвинуваченого, оскільки в силу вимог ст.1,24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик може здійснити таку виплату лише безпосередньо потерпілій в ДТП особі, але ОСОБА_10 померла внаслідок отриманих в ДТП тяжких тілесних ушкоджень.

При цьому, потерпіла перебувала в лікарні без свідомості, потребувала стороннього догляду, сама не могла і не несла витрати на своє лікування, медичні препарати та обладнання для неї купували її батьки потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , тому останні мають право на їх відшкодування на підставі ст.22,1166 ЦК України за рахунок заподіювача шкоди, тобто обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про розмір відшкодування витрат на лікування, суд бере до уваги як належні, допустимі та достовірні докази виписки з історії хвороби потерпілої ОСОБА_10 , довідку медичного закладу про перелік та кількість придбаних за кошти родичів потерпілої лікарських препаратів, медичного обладнання, листки призначень, рахунки, квитанції, чеки на оплату лікарських препаратів та обладнання, оплату проведених операцій. Вказані документи повністю підтверджують факт здійснення потерпілими матеріальних витрат на лікування свої доньки відповідно до призначення лікарів.

Разом з тим, перевіривши надані документи, суд встановив, що вони підтверджують факт здійснення витрат на лікування на загальну суму 171 249,58грн., в той час, коли за змістом цивільного позову вони просять стягнути 171 284,58грн. Як встановлено судом, в розрахунку витрат в тексті цивільного позову була допущена технічна описка, яка і потягла невірне визначення загального розміру відповідних витрат.

Крім того, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 добровільно частково сплатив в рахунок відшкодування зазначеної матеріальної шкоди 30 000,00грн., що не заперечувалось потерпілими, у зв`язку з чим заявлена ними до стягнення сума витрат на лікування підлягає зменшенню і становить 141 249,58грн (171 249,58грн. 30 000,00грн).

Отже, стягненню з ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягають витрати на лікування в розмірі 70 624,79грн. кожному (141 249,58грн.:2).

Також суд вважає встановленим та доведеним, що внаслідок ДТП з вини обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_5 зазнав матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на поховання в розмірі 45 454,40грн.(23370,00грн +4004,50грн + 1083,80грн. +1346,10грн. +15650,00грн) та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 24 800,00грн., усього 70254,40грн.

Здійснення цих витрат підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 , свідоцтво про її народження, договором на організацію та проведення поховання, квитанціями на оплату ритуальних послуг, необхідних для цього речей та предметів, бланком-замовленням на виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника, товарним чеком на оплату відповідних послуг.

Вказані витрати слід покласти на ТДВ СК «Кредо» відповідно до п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку, тобто 56 676,00грн (12х4723,00грн), та на обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.1194 ЦК України як різницю між загальною сумою витрат та страховою виплатою в розмірі 13 578,40грн. (70254,40грн. - 56 676,00грн).

Вказані витрати слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_5 як особи, що їх здійснила.

Щодо позовних вимог про стягнення з ТДВ СК «Кредо» іншої шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, то суд вважає їх безпідставними, оскільки в силу вимог п.27.2 ст.27 Закону страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України.

Так, згідно з ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

В даному випадку, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не відносяться до переліку зазначених осіб, є працездатними особами, у зв`язку з чим не мають права на відшкодування шкоди, завданої смертю їх доньки ОСОБА_10 , відповідно до п.27.2 ст.27 Закону та ст.1200 ЦК України, тому в задоволенні цивільного позову в цій частині вимог слід відмовити.

Крім того, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті ДТП з вини обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , отриманням нею в ДТП тяжких тілесних ушкоджень, тривалим її перебуванням на лікуванні та її смертю.

При цьому, з ТДВ СК «Кредо» як страховика відповідно до вимог п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як батьків моральна шкода, спричинена смертю потерпілої ОСОБА_10 , в розмірі 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку, тобто 56 676,00грн (12х4723,00грн), кожному по 28 338,00грн..

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення дорожня-транспортна пригода за участю водія і пішохода, де, по зрівнянню з водієм, пішохід є найменш захищеним. При цьому, в першу чергу, на водія покладається обов`язок забезпечити дотримання правил безпеки руху, слідкувати за дорожньою обстановкою і своєчасно приймати відповідні заходи у разі її зміни. Вказаних вимог водій ОСОБА_7 не дотримався і допустив порушення Правил дорожнього руху, яке суд вважає грубим. В результаті даного ДТП піддане небезпеки життя та здоров`я людини, які відповідно до ст.3 Конституції України визнаються найголовнішими соціальними цінностями. Так, в результаті ДТП неповнолітня ОСОБА_10 , 2002р.н., отримала тяжкі тілесні ушкодження, які в подальшому призвели до її смерті.

Також суд враховує глибину та тривалість душевних страждань потерпілих, погіршення їх здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, а саме те, що вони як батьки перенесли сильні душевні хвилювання у зв`язку з травмуванням своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , яка через отримані тяжкі травми тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, знаходилась в безпритомному стані, зазнавала неодноразового хірургічного втручання та інших медичних процедур, що не дало позитивного результату та призвело до її смерті. Тобто потерпілі з вини ОСОБА_7 безповоротно втратили близьку для себе людину, доньку у віці 17 років, що однозначно спричинило їм глибокі душевні страждання та психоемоційний стрес.

Суд вважає, що вказані наслідки ДТП з вини обвинуваченого призвели до значного порушення звичного способу життя потерпілих і вони вимушені докладати значних додаткових зусиль для його організації та відновлення свого душевного стану.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, з урахуванням суми страхового відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню зі страхової компанії, а також суми шкоди, яка добровільно відшкодована обвинуваченим до ухвалення цього вироку, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь кожного з потерпілих моральну шкоду в сумі 100 000,00грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково.

Визначену потерпілими суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 847 401,00грн. суд вважає перебільшеною.

Таким чином, цивільний позов потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 слід задовольнити частково.

При цьому, суд не бере до уваги доводи представника цивільного відповідача ТДВ СК «Кредо» про те, що пред`явлення до нього в межах кримінального провадження потерпілими позовних вимог про стягнення витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, а також моральної шкоди як батькам померлої потерпілої, є передчасним.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Крім того, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Враховуючи вказане, виходячи з характеру вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що пред`явлення в межах даного кримінального провадження потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 цивільного позову до ТДВ СК «Кредо», яка повинна нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, спричинену в результаті ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, не суперечить вимогам діючого законодавства і не порушує прав і інтересів страхової компанії.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного судом основного покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили залишити тим самим - заставу.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 28 338,00грн.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 28 338,00грн., витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в сумі 56 676,00грн., усього 85 014,00грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої 70 624,79грн., різницю витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника 13 578,40грн., моральну шкоду в сумі 100 000,00грн., усього 184 203,19грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої 70 624,79грн., моральну шкоду в сумі 100 000,00грн., усього 170 624,79грн.
В іншій частині позову відмовити.

Речові докази: 1) транспортний засіб «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий обвинуваченому ОСОБА_7 , - залишити йому за належністю; 2) DVD-диск «ESPERANZA 4,7GB» з відеозаписом подій, який долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

07.12.2020