Справа № 452/2454/20
Провадження № 1-кп/452/415/2020
ВИРОК
іменем України

13 жовтня 2020 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000513 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Городовичі Старосамбірського району Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючої, одруженої, має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимої, -

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 19.08.2020 року біля 17.00 год., перебуваючи у житловому будинку, який належить ОСОБА_5 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала із жіночої сумочки останньої грошові кошти в сумі 2000 грн.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину визнала та показала, що потерпіла є її сусідкою. 19.08.2020 біля 17 години вона підійшовши до її будинку, окликнула ОСОБА_5 , однак та не відгукнулась. Тоді вона зайшла в коридор будинку, де зауважила жіночу сумку, з якої витягнула грошові кошти. В цей час надійшла потерпіла, побачила, що вона вчинила. У відповідь вона повернула ОСОБА_5 викрадені нею з сумки кошти. В подальшому потерпіла звернулась в поліцію із заявою про крадіжку грошей. У вчиненому розкаялась.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 19.08.2020 року біля 17 години вона, знаходячись у своєму будинку, вирішила відпочити і прилягла на диван, при цьому ввімкнула музику. Через вікно побачила як в будинок зайшла обвинувачена. Оскільки вона довго не заходила до неї в кімнату, то тихо вийшла в коридор і побачила як ОСОБА_3 закриває її сумочку, при цьому тримає в руках гроші. Вона намагалась з`ясувати, що відбувається, однак обвинувачена не реагувала і мала намір виходити з будинку. Вона її зупинила, обвинувачена повернула їй кошти та попросила вибачення за вчинене, а також, щоб вона нікому не розповідати про даний випадок. Вона не мала наміру розголошувати інформацію про цю подію, але в подальшому зауважила відсутність обручки та інших коштовностей. Намагалась з`ясувати з обвинуваченою, де її коштовності, однак та почала її ображати та відмовлятись від того, що намагалась викрасти грошові кошти з її сумочки, стверджувала, що гроші були на землі, а вона нічого не крала. Будучи обуреною такою поведінкою обвинуваченої, вона звернулась із заявою в поліцію з приводу крадіжки.

Щодо крадіжки коштів вона не має претензій до обвинуваченої, оскільки ті ОСОБА_3 їй повернуті.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Обвинувачена та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, то слід зазначити, що з об`єктивної сторони крадіжка вважається закінченою з моменту вилучення майна і наявності реальної можливості розпоряджатися ним як своїм власним: продати, сховати, подарувати, використати на свої потреби та ін. Якщо такої можливості не було, вчинене повинно кваліфікуватися як замах на крадіжку.
Враховуючи обставини справи, у даному випадку дії обвинуваченої слід кваліфікувати із врахуванням вимог ч. 2 ст. 15 КК України, як закінчений замах на кримінальне правопорушення, оскільки у неї не було реальної можливості розпорядитись викраденим майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України, замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Із суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.
Суд доходить висновку, що дії ОСОБА_3 слід перекваліфікувати на ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу обвинуваченої, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, згідно характеристики за місцем проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені докази, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді громадських робіт.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Речові докази: грошові одиниці України - гривні в сумі 2000 (дві тисячі) гривень вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав запереченн яобставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя