Справа № 487/4585/20
Провадження № 1-кс/487/5062/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000527 про відмову у визнанні потерпілим,-
ВСТАНОВИВ:
12.08.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , в якій він просив скасувати постанову слідчого Третього СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 30.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000527. В обґрунтування своє скарги зазначив, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим є незаконною, неконституційною та обмежує права ОСОБА_5 приймати участь у якості повноцінного учасника кримінального провадження, подавати докази, приймати участь в слідчих діях, давати покази, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Розгляд скарг проводився в режимі відеоконференції на підставі ухвали слідчого судді з Броварським міськрайонним судом Київської області за участю скаржника адвоката ОСОБА_3 ..

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав, просив про їх задоволення.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши викладені в скарзі обставини та додані до неї матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим Третього СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000527 від 05.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
21.07.2020 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку звернувся з клопотанням до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, в якому просив визнати ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні №0000527 від 05.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, оскільки останньому діями працівників правоохоронного органу було завдано істотної моральної шкоди.
Постановою слідчого Третього СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 30.07.2020 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні №0000527 відмовлено з посиланням на те, що на даний час досудове розслідування по вказаному кримінальному правопорушенню триває, і у разі встановлення факту завдання будь-якої шкоди ОСОБА_5 його буде визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України.
Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Під час винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим, слідчий, виходив з того, що відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Разом з тим, слідчий зазначив, що наразі не здобуто підтверджень завдання будь-якої шкоди ОСОБА_5 , оскільки зараз триває збирання доказів та з`ясування обставин кримінального правопорушення, та у разі встановлення факту завдання останньому моральної, фізичної або майнової шкоди його буде визнано потерпілим.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України" розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Потерпілий, на відміну від заявника, має більш широкий спектр процесуальних прав, в тому числі щодо подання доказів на підтвердження факту завдання шкоди, і їх неподання під час звернення з заявою про кримінальне правопорушення не може свідчити про відсутність такої шкоди взагалі чи доказів на її підтвердження.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 30.07.2020 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст.55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку не наведено, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано будь-якої шкоди.

Таким чином, слідчий суддя вважає відмову слідчого у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні №0000527 такою, що не дозволяє останньому реалізувати свої процесуальні права та порушує засади кримінального судочинства, насамперед, щодо доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведеності їх переконливості. Отже, суд приходить до висновку, про необхідність скасування постанов слідчого від 30.07.2020 року.
Керуючись ст.ст. 55, 56, 303-304, 307, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадження №0000527 про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 30.07.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні №0000527.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1