Справа № 489/745/21
Номер провадження 1-кс/489/188/21
УХВАЛА
Іменем України
10 лютого 2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Миколаївського районного управління ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження № 0000011 від 04.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, погоджене прокурором Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , про арешт майна

встановив
До слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого про арешт майна, вилученого 04.02.2021 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: сумку жіночу коричневого кольору, в якій знаходилось: зошит, шарф жовто - червоного кольору, жіноча білизна світлого кольору, чохол червоного кольору для мобільного телефону, запальничка, заколка та сувенірні купюри 47 шт. номіналом по 1000 грн. з написом сувенір, купюри 167 шт. номіналом 500 грн. з написом сувенір, купюри 233 шт. по 200 грн. з написом сувенір, купюри 116 шт. номіналом по 100 доларів США.

Слідчий направив до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_5 до суду не з`явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином.

Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обґрунтовується, слідчим суддею встановлено такі обставини.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СВ відділення поліції № 2 Миколаївського районного управління ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, в т. ч. з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчий обґрунтовує необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою унеможливлення зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачу чи відчуження даного майна.

Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а такими заходами в тому числі є арешт майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладення арешту підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя

ухвалив
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речі, а саме: сумку жіночу коричневого кольору в якій знаходилось: сумку жіночу коричневого кольору, в якій знаходилось: зошит, шарф жовто - червоного кольору, жіноча білизна світлого кольору, чохол червоного кольору для мобільного телефону, запальничка, заколка та сувенірні купюри 47 шт. номіналом по 1000 грн. з написом сувенір, купюри 167 шт. номіналом 500 грн. з написом сувенір, купюри 233 шт. по 200 грн. з написом сувенір, купюри 116 шт. номіналом по 100 доларів США з написом сувенір, вилучені під час огляду за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1