Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1032/20
Провадження №1-кп/279/411/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2020 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростень Житомирської області кримінальне провадження № 0001396 від 13.11.2019 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Горбок Іршавського району Закарпатської області, українець, громадянин України, освіта - середня, не інвалід, не депутат, не одружений, на утриманні осіб не має, не працюючий, фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України ,- В С Т А Н О В И В:
12 листопада 2019 року, о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN - LT46», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на правах індивідуальної власності, рухався по проїзній частині вул. Грушевського м. Коростень в напрямку вул. Сергія Кемського в м. Коростені.
Наблизившись до нерегульованого пішохідного переходу, що зазначений в п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 - «пішохідний перехід» - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1 , 5.35.2, 5.36.1, 5.36.2, 5.37.1, 5.37.2 ПДР, дорожньою розміткою 1.14.1, 1.14.2, 1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки шириною тротуарів чи узбіччя, який розташований навпроти буд. № 11, що по вул. Грушевського в м. Коростень та в порушенні вимог пунктів 18.4, в яких сказано:
- яккщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,
виявивши перед нерегульованим пішохідним переходом транспортні засоби, що слідували в попутному напрямку та зупинилися, рухаючись по сусідній смузі не зменшив швидкості і не зупинився, щоб переконатися, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена небезпека, ОСОБА_6 продовжив рух з попередньою швидкістю та скоїв зіткнення правою боковою частиною автомобіля з пішоходом ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину вул. Грушевського по пішохідному переході з права на ліво. В результаті дорожньо-транспортної події ОСОБА_7 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: не ушитої рани по передній поверхні нижньої частини правого стегна, синця в проекції правого наколінника з переходом на гомілку та стегно, компресійного перелому таранної та кубовидної кісток зі зміщенням на ширину картикального шару, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 59 від 14.02.2020 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками. Таким чином, своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1ст.337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 винним себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю та ствердив , що дійсно керував у вказаний час, не побачив потерпілу і здійснив наїзд. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила про обставини вчинення злочину, при обрані міри покарання покладається на розсуд суду.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена. Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України. Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.
Злочин, вчинений ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості (ч. 1 ст. 286 КК України).
Як особа ОСОБА_6 характеризуються позитивно, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий .
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину, надання потерпілій матеріальної допомоги.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України , не встановлено.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, те, що обвинувачений ніде не працює, позиції потерпілої , загальних засад призначення покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції частини статті КК України, яка передбачає покарання за даний злочин у виді обмеження волі та відповідно до ст.75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов"язків, передбачених п.п.1,2 ч.1ст.76 КК України і вважає саме таке покарання достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення мети та цілей покарання .
Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
З урахуванням конкретних обставин, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, характер допущених порушень Правил безпеки дорожнього руху, позиції потерпілої та прокурора, суд вважає доцільним застосовувати додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою слідчого суді Коростенського міськрайонного суду накладено арешт на транспортний засіб автомобіль «VOLKSWAGEN - LT46», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України , суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Процесуальні витрати в справі суд покладає на обвинуваченого.
Арешт на майно не накладався . Цивільний позов не завлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 368, 370 - 371 , 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину , передбаченого ч.1ст.286 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1(один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1(один) рік, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки :
- періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2198,14 (дві тисячі сто дев"яносто вісім) гривень 14 копійок витрат за проведення експертиз.
Скасувати арешт накладений ухвалою Коростенського міськрайоного суду від 15.11.2019 року на автомобіль «VOLKSWAGEN - LT46», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Речові докази: транспортний засіб - автомобіль «VOLKSWAGEN - LT46», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору . Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку його копія надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1