25.05.2020 Справа № 756/5819/20
№ 1-кс/756/1099/20
№ 756/5819/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000072, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000072, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
Старшим слідчим у клопотанні зокрема зазначено, що 27.04.2020 в ході вивчення кримінальних проваджень та матеріалів ЖЄО Оболонського УП ГУ НП у м. Києві за фактом природніх смертей на території Оболонського району м. Києва, Київською місцевою прокуратурою № 5 було виявлено спроби невстановлених осіб шахрайським способом заволодіти квартирами померлих в АДРЕСА_1 за наступними адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_11 ; АДРЕСА_12 ; АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 ; АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 ; АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 ; АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 ; АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 ; АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 ; АДРЕСА_25 ; АДРЕСА_26 ; АДРЕСА_27 ; АДРЕСА_28 ; АДРЕСА_29 ; АДРЕСА_30 ; АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 ; АДРЕСА_33 ; АДРЕСА_34 , та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 11 січня 2020 року, близько 10 год. 40 хв., в приміщенні квартири АДРЕСА_35 було виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без явних ознак насильницької смерті.
В ході огляду місця події було вилучено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , папку з документами на право власності та ключі від вхідних дверей квартири, а також опечатано вхідні двері квартири АДРЕСА_35 .
За фактом смерті ОСОБА_5 слідчим відділом Оболонського УП ГУ НП у м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000210, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Крім того, в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 , станом на 12.01.2020 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_35 .
Окрім того, старший слідчий вказує, що до Київської місцевої прокуратури № 5 для отримання дозволу на поховання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніхто не звертався та відповідно до інформації наданої відділом реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділі не проводилась та повідомляє про відсутність близьких та родичів згідно з установленим законом порядком.
Так, допитаний як свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомив, що проживає за адресою: АДРЕСА_36 та є сусідом ОСОБА_5 . Разом з цим, вказав, що померла проживала одна, близьких та родичів не мала. Також ОСОБА_7 повідомив, що неодноразово помічав сторонніх осіб біля квартири, на запитання чоловіка вони не реагували, а після попередження виклику поліції, швидко зникали. Згодом ОСОБА_7 виявив, що печатки Оболонського УП, залишені після огляду місця події СОГ на вхідних дверях квартири зірвано.
06.05.2019 слідчим слідчого відділу Оболонського УП ГУ НП у м. Києві в складі СОГ було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_37 , та зафіксовано неправомірні дії невстановлених осіб, а саме - відсутність печатки на вхідних дверях вищевказаної квартири.
Крім того, у органу досудового розслідування на даний час є підстави вважати, що невстановлені досудовим розслідуванням особи шахрайським шляхом намагаються заволодіти квартирою АДРЕСА_35 , що належала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також найближчим часом можуть продати вищевказану квартиру добросовісним набувачам.
З огляду на викладене, старший слідчий своїм клопотанням піднімає питання щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_35 , у вигляді заборони користування, розпорядження та відчуження, оскільки вказана квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000072.

Старший слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення якого повідомлялися належним чином. При цьому, прокурор ОСОБА_8 подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав та просив задовольнити.
Дослідивши клопотання та матеріали, якими старший слідчий обґрунтовує клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні старший слідчий ОСОБА_3 вказує на єдину підставу накладення арешту на вказане майно необхідність збереження речових доказів.

Слідчий суддя зауважує, що матеріали подані в обґрунтування клопотання не містять постанови про визнання речовим доказом квартири АДРЕСА_35 . Проте, навіть наявність в матеріалах справи постанови про визнання речовим доказом вказаної квартири, не може слугувати достатньою підставою для накладення арешту, оскільки старший слідчий або прокурор мають довести слідчому судді підставу, мету та обґрунтування необхідності накладення арешту на майно.
Разом з цим, з матеріалів, якими старший слідчий обґрунтовує необхідність накладення арешту на майно не убачаються підстав вважати, що квартира АДРЕСА_35 , має ознаки речового доказу саме у даному кримінальному провадженні, зокрема зберегла на собі сліди вчинення злочину.

Крім того, згідно приписів ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Однак, документи додані в обґрунтування клопотання вцілому неможливо прочитати у зв`язку з вкрай низькою якістю відображення ксерокопій.

Так, згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності, як арешт майна, а тому не знаходить підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170, 171, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000072, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом 5 днів з моменту її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1