ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/606/19 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: адвоката ОСОБА_7

Підозрюваного: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0003518 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 398 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003518 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 398 КК України.

Відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Звільнено ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що слідчий суддя не зважив на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та не можуть бути попереджені шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Висновки слідчого судді про те, що вплив підозрюваного на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні малоймовірний, ґрунтуються на припущеннях.

Вважає, що наявний ризик впливу підозрюваного на потерпілого, оскільки ОСОБА_8 вже висловлював погрози на адресу ОСОБА_9 .

Тілесні ушкодження ОСОБА_9 підозрюваний наніс після завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , тому наявний ризик вчинення ОСОБА_8 іншого злочину.

Слідчий суддя дійшов помилкового висновку про позитивну характеристику підозрюваного, не дослідивши в повній мірі дані про особу останнього.

Відсутність висновку експерта щодо ступеня тяжкості завданих потерпілим тілесних ушкоджень пояснюється нетривалим часом досудового розслідування.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, підозрюваного, у судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчий СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 398 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Згідно клопотання слідчого 24 жовтня 2019 року ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 398 КК України (а.п.42-44).

25 жовтня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 398 КК України (а.п.58-60).

З посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, зазначив про відсутність беззаперечних доказів обґрунтованої підозри та відсутність обставин на доведення наявності ризиків, на які слідчий посилається у клопотанні, в обґрунтування обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та ненадання прокурором доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.

На обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих злочинів слідчим долучено до клопотання наступні докази: протоколи прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24 жовтня 2019 року (а.п.8-9), протоколи допиту потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.п.14-17, 21-24, 27-29, 49-51), протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками від 24 жовтня 2019 року (а.п.19-20, 25-26), протокол огляду від 27.05.2019 (огляд відеозапису); медичну довідку з Херсонської обласної клінічної лікарні від 24 жовтня 2019 року (а.п.13), протокол затримання підозрюваного (а.п.42-44), повідомлення про підозру за ч.1 ст.125, ч.2 ст.398 КК України (а.п.58-60), протокол огляду договорів, наданих ФОП ОСОБА_11 (а.п.30-40).

Колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що докази, долучені слідчим до клопотання, не є беззаперечними.

Так, в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження ступеню тяжкості завданих потерпілому тілесних ушкоджень, а долучена до клопотання довідка з приймального відділення Херсонської обласної клінічної лікарні від 24 жовтня 2019 року такої інформації не містить.

Доводи апелянта про те, що відсутність висновку експерта щодо ступеня тяжкості завданих потерпілим тілесних ушкоджень пояснюється нетривалим часом досудового розслідування, не спростовують висновків слідчого судді.

Крім того, проаналізувавши повідомлення про підозру слідчий суддя вірно встановив, що по епізоду умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень представнику особи у зв`язку із діяльністю наявне лише посилання про те, що адвокат ОСОБА_9 діяв відповідно до договору про надання юридичної допомоги від 18 жовтня 2019 року та виконував у цей час свої обов`язки відповідно до вказаного договору, однак відомості про те яку саме правову допомогу надавав ОСОБА_9 , під час надання якої підозрюваний заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження, відсутні.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, про що свідчить усталена практика Європейського суду з прав людини, яка згідно ч.2 ст. 8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі "Хайредінов проти України").

Ні зміст клопотання, ні доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, не обґрунтовують необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи є наявність обґрунтованої підозри у вчинені злочину та достатньо підстав вважати про існування ризиків, на які вказує слідчий, прокурор, та має право постановити ухвалу про застосування більш м`якого запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з таких ризиків, передбачений ст.177 КПК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого не містить жодних обставин на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Апеляційна скарга прокурора, в якій ставиться питання про застосування найсуворішого запобіжного заходу до підозрюваного, вмотивована тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним в інкримінованих злочинах.

Колегія суддів вважає доводи сторони обвинувачення непереконливими, а викладені вимоги такими, що суперечать контексту ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини, оскільки серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Сам факт підозри особи у вчиненні злочину та суворості можливого судового вироку не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без наявності ризиків, які б давали достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, у зв`язку із чим, доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із цих підстав не можуть бути прийняті до уваги.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не знайшли свого підтвердження під час перевірки матеріалів справи апеляційним судом, оскільки жодного аргументу на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, органом досудового розслідування не надано.

Згідно з практикою Європейського суду, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, при цьому, ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання, а сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Ризик впливу підозрюваного на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а також ризик вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення прокурором не обґрунтовані.

Слідчий суддя врахував відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, має сім`ю, на його утриманні перебувають малолітня дитина та дружина, працевлаштований, має законне джерело доходу та дійшов висновку про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладанням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Такий висновок, на думку суду апеляційної інстанції є належним чином обґрунтованим та таким, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , приходить до висновку, що прокурором на цій стадії досудового розслідування не доведено, що застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

На думку колегії суддів, обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції. Відсутні будь-які відомості про тиск з боку підозрюваного на потерпілих, свідків, допущення ним порушень чи недотримання належної процесуальної поведінки. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

При розгляді клопотання, слідчим суддею прийнятті до уваги положення ст.178 КПК України стосовно обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу у їх сукупності, достатньо мотивувавши прийняте рішення.

Доводи апеляційної скарги з доповненнями прокурора висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, місцевий суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.177, 178, 183, 194, 199 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, застосував відносно останнього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора з доповненнями залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2019 року, щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4