Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/166/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 115 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000335 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_12 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2019 року, яким
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мошорине Знам`янського району Кіровоградської області, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , не одружений, не працюючий, утриманців не має, раніше судимий:
- вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2016 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, штраф сплачений,
засуджений:

за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років;
за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;з

за п.6, 12 ч.2 ст.115 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 відраховується з 25 лютого 2017 року, зараховано в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 25 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Пантазіївка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не одружений, не працюючий, утриманців не має, раніше судимий:
- вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.03.2017 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, штраф сплачений,
засуджений:

за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років;
за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
за п.6, 12 ч.2 ст.115 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 відраховується з 25 лютого 2017 року, зараховано в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 25 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили.
Цим же ви роком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.
В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчинили:
напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;
умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.

ОСОБА_11 , не маючи достатнього для існування джерела прибутку, керуючись корисливими спонуканнями, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , вирішив вчинити вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння грошовими коштами, раніше йому знайомого ОСОБА_13
ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , було відомо, що ОСОБА_13 проживає одиноко, є особою похилого віку та з урахуванням його віку не зможе чинити опір.
З метою виконання свого злочинного наміру, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 в ніч з 18.02.2017 на 19.02.2017 (органом досудового розслідування точний час не встановлено) прийшли за місцем проживання ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_4 .
Будучи між собою знайомими, так як ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , допомагали збирати металобрухт ОСОБА_13 за грошову винагороду, безперешкодно, за згодою останнього увійшли до його помешкання, та вели бесіду очікуючи слушного моменту для вчинення вбивства з метою заволодіння чужим майном.
Знаходячись в приміщенні вищевказаного житлового будинку 19.02.2017 близько 01 год. 30 хв., ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_16 , діючи умисно та цілеспрямовано, з метою позбавлення життя потерпілого та заволодіння його майном, почали наносити потерпілому численні удари в область голови, шиї та тулубу руками, ногами та дерев`яною палицею.
Своїми діями спричинили потерпілому ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 73 від 31.03.2017, тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, гематоми очниць, рани потиличної ділянки, крововиливи в сукупності з множинними переломами кісток обличчя, субарахноідального крововиливу в сукупності з множинними переломами кісток обличчя (кістки носу, очниць, верхньої щелепи, відриву виличних кісток), закритої травми шиї: переломи щитоподібного хряща, під`язичної кістки, закритої тупої травми грудної клітини: перелому тіла грудини, 2, 3 ребер справа, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів (предмету), саден лівої стопи, лівого коліна, ран передпліч, правого зап`ястку, які в своїй сукупності та в комплексі з ознаками шоку несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок шоку, який розвинувся в результаті комплексу виявлених ушкоджень.
Впевнившись в тому, що ОСОБА_13 перестав подавати ознаки життя, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 продовжили свій злочинний умисел направлений на заволодіння майном останнього, діючи з корисливих мотивів, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_13 в сумі 14200 гривень, які знаходилися в будинку.
Після чого ОСОБА_11 разом з ОСОБА_16 з місця скоєння злочину зникли та обернули майно ОСОБА_13 у свою власність, чим завдали потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 14200 грн.

Крім того, ОСОБА_11 , керуючись корисливими спонуканнями, за попередньою змовою з ОСОБА_10 вирішив вчинити вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння грошовими коштами раніше йому знайомого ОСОБА_13
ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , було відомо, що ОСОБА_13 проживає одиноко, є особою похилого віку та з урахуванням його віку не зможе чинити опір.
З метою виконання свого злочинного наміру, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 в ніч з 18.02.2017 на 19.02.2017 (органом досудового розслідування точний час не встановлено) прийшли за місцем проживання ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_4 .
Будучи між собою знайомими, так як ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , допомагали збирати металобрухт ОСОБА_13 за грошову винагороду, безперешкодно, за згодою останнього увійшли до його помешкання, та вели бесіду очікуючи слушного моменту для вчинення вбивства з метою заволодіння чужим майном.
Знаходячись в приміщенні вищевказаного житлового будинку 19.02.2017 близько 01 год. 30 хв., ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_16 , діючи умисно та цілеспрямовано, з метою позбавлення життя потерпілого та заволодіння його майном, почали наносити потерпілому численні удари в область голови, шиї та тулубу руками, ногами та дерев`яною палицею.
Своїми діями спричинили потерпілому ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 73 від 31.03.2017, тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми: гематоми очниць, рани потиличної ділянки, крововиливи в сукупності з множинними переломами кісток обличчя, субарахноідального крововиливу в сукупності з множинними переломами кісток обличчя (кістки носу, очниць, верхньої шелепи, відривів виличних кісток), закритої травми шиї: переломи щитоподібного хряща, під`язичної кістки, закритої тупої травми грудної клітини: перелому тіла грудини, 2, 3 ребер справа, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів (предмету), саден лівої стопи, лівого коліна, ран передпліч, правого зап`ястку, які в своїй сукупності та в комплексі з ознаками шоку несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок шоку, який розвинувся в результаті комплексу виявлених ушкоджень.
Впевнившись в тому, що ОСОБА_13 перестав подавати ознаки життя, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 продовжили свій злочинний умисел направлений на заволодіння майном останнього, діючи з корисливих мотивів, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_13 в сумі 14200 гривень, які находилися в будинку.
Після чого ОСОБА_11 разом з ОСОБА_16 з місця скоєння злочину зникли, та обернули майно ОСОБА_13 у свою власність, чим завдали потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 14200 грн.
В подальшому поклали до належного потерпілому ОСОБА_13 автомобілю, тіло останнього та направилися до дачного кооперативу «Меліоратор» в м. Олександрія Кіровоградської області, де його залишили разом з автомобілем.

Крім того, 19.02.2017 близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_11 разом з ОСОБА_16 , перебуваючи на території домоволодіння, належного потерпілому ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_4 вирішили приховати сліди вчинених злочинів, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення вбивства ОСОБА_13 та розбійного нападу відносно останнього, а саме: вивезти тіло ОСОБА_13 за межі Знам`янського району на автомобілі останнього.
З цією метою, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 діючи за попередньою змовою групою осіб, впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає та їх злочинні дії не будуть помічені, поклали на заднє сидіння салону автомобіля ВАЗ 210994 20 д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, що належав потерпілому ОСОБА_13 та перебував на території подвір`я, тіло ОСОБА_13 .
В подальшому, ОСОБА_11 сів за кермо вказаного автомобіля та ключем запалювання привів його двигун у дію, та разом з ОСОБА_16 за допомогою автомобілю з місця події зникли, направившись у бік м. Олександрія Кіровоградської області, чим повторно вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
На автомобілі ВАЗ 210994 20 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_15 прослідували до дачного кооперативу «Меліоратор», що в м. Олександрія Кіровоградської області, де автомобіль застряг на дорозі, у в`язку з чим ОСОБА_11 та ОСОБА_15 залишили автомобіль та тіло потерпілого ОСОБА_13 на території вказаного дачного кооперативу.
Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 17-563 від 11.04.2017, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_11 та ОСОБА_15 спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 82970 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий, яким його підзахисного визнати невинуватим у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України та виправдати зв`язку з не доведення, що кримінальні правопорушення вчинено ним.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що єдиним можливим доказом причетності ОСОБА_11 є матеріали НСРД на яких міститься запис розмов осіб, які спілкуються між собою при цьому чомусь плачуть.

Під час досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами справи сторона обвинувачення відкрила матеріали НСРД після прослуховування яких обидва обвинувачених стверджували про монтаж вказаних матеріалів та відсутність саме їх голосів та розмов, та просили орган досудового розслідування провести фоноскопічну експертизу на предмет монтажу запису та ідентифікації належності голосів обвинуваченим, (аркуш справи 207,208)

Під час судового розгляду справи сторона захисту двічі клопотала перед судом про призначення фоноскопічних експертиз, оскільки після дослідження матеріалів НСРД обвинуваченні стверджували про їх монтаж та неналежність розмов осіб саме їм.

Суд незважаючи на протести прокурора який заперечував проти призначення експертизи і задовольнив клопотання та призначив експертизу.

Однак експертиза проведена не була, так як на обвинувачених по незрозумілим причинам був покладений обов`язок оплатити її вартість в розмірі 9 000 гривень відповідно до рахунку № 01/07-3 від 01 липня 2019 року.

Обвинувачені пояснювали в суді, що вони перебувають за ґратами та не мають фінансової можливості довести свою непричетність сплативши за експертизу, внаслідок чого основні принципи правосуддя були порушені.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд першої інстанції не встановивши наявність відсутність монтажу запису та ідентичності голосів прийняв вказані матеріали НСРД, як основний доказ причетності ОСОБА_17 до інкримінуємих йому злочинів.

Крім того, копія запису не може встановити обставини справи. Такий доказ Кримінальний касаційний суд у справі №404/700/17 визнав неналежним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження досудове розслідування здійснювалось слідчим слідчого управління ГУНП Кіровоградської області ОСОБА_18 у провадженні якого і перебував диск НСРД який був подальшому відкритий сторонами і наданий разом зі справою суду.

В той же час, відповідно до відповіді УТОЗ ГУНП в Кіровоградській області оригінальні носії з записами НСРД передані до Знамянського ВП ГУНП. Отже суд досліджував копії носів інформації.

Необхідно також зазначити наступне відповідно до ч.1 ст. 252 КПК України, фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки.

Відповідно до ч.1 ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються в протоколі.

Отже, відповідно до ч.1 ст. 252 та ч.1 ст. 104 КПК України, за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, обов`язково складається протокол про хід та результати даної процесуальної дії.

Не упаковані додатки до протоколу НСРД безпосередньо після його закінчення у вигляді СД диску є недопустимим, оскільки на них відсутні підписи уповноважених осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить змінити вирок районного суду та визнати його підзахисного винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.
Призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.
Закрити кримінальне провадження стосовно його підзахисного за ч. 4 ст. 187 КК України, через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що окремої уваги вимагає оцінка доказу на який посилається суд і, який було здобуто в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Досліджені в судовому засіданні відео та аудіо записи, які були зафіксовані під час проведення НСРД в цифровому вигляді та в подальшому перенесені на оптичний диск на думку суду містять докази причетності Тишковця та Чжоу у скоєних злочинах. На ці відомості, які зафіксовані на оптичному диску, як на належні та допустимі докази суд посилається в обґрунтування вини обвинувачених.
Захист звертає вагу на те, що під час досудового розслідування стороною захисту було заявлено клопотання про проведення фоноскопічної експертизи на предмет наявності монтаж та інших ознак втручання під час перенесення зображення та звуку на такий цифровий носій, як, оптичний диск. В задоволенні цих клопотань слідчим було відмовлено.
Під час розгляд справи в суді стороною захисту теж порушувалось питання про проведення фоноскопічної експертизи зазначеного оптичного диску, але експертизу проведено не було.
За таких обставин, висновок суду зроблений на підставі відомостей, які містяться на оптичному диску є необґрунтованим та незаконним, оскільки цей доказ є недопустимим.
Вважає, що посилаючись, як на доказ на відомості які створені під час їх копіювання з носія інформації на інший носій суд не врахував позицію викладену Верховним Судом в постанові від 31.10.2019 року в справі №404/700/17. В цьому рішенні ВС зазначає про недопустимість таких доказів.
Також на думку захисту кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України є не правильною.
Щодо кваліфікації дій ОСОБА_19 за ч. 4. статті 187 та п.п.6, 12, ч.2, статті 115 КК України, то думку захисту суд першої інстанції дії обвинуваченого кваліфікував неправильно. При цьому дій дії його мають бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.
Так під час розгляду справи в суді свої висновки №73 та №73/1 роз`яснив судово-медичний експерт ОСОБА_20 та зазначив, що смерть потерпілого ОСОБА_13 настала внаслідок шоку, яким в свою чергу виник від комплексу тілесних ушкоджень.

Смерть могла наступити, як через декілька хвилин після виникнення шоку так і через декілька годин. А тому, такий висновок експерта виключає таку ознаку, як вбивство, і є підставо вважати про наявність в діях його підзахисного ознаки заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого.

Щодо визнання його підзахисним вини за ч.4 ст.187 КК України, то за цього приводу необхідне зазначити, що цей злочин взагалі не знайшов свого обґрунтування у мотивувальній частині вироку суду.

З приводу визнання ОСОБА_10 винним за ч. 2, статті 289 КК України, необхідно зазначити про необґрунтованість та незаконність рішення в цій частині через, відсутність в діях складу злочину.

При цьому ознакою цього злочину є незаконне заволодіння транспортним засобом всупереч волі власника чи користувача. Під час розгляду справи в суді його підзахисний пояснив, що ним було поміщено ОСОБА_21 до автомобіля з метою доставити потерпілого до лікарні. За кермо ОСОБА_10 сів через те, що Пророк вже не міг керувати транспортним засобом. Вважає, що така ознака як незаконне заволодіння транспортним засобом всупереч волі власника в даному випадку відсутня.

Обтяжуюча обставина, а саме те, що злочин ОСОБА_22 було скоєно в стані алкогольного сп`яніння теж не знайшла свого підтвердження будь-якими доказами під час розгляду справи в суді.

Підсумовуючи викладене за результатами розгляду апеляційної скарги вирок суду має бути змінений, а його підзахисного має бути визнано винним у скоєнні кримінального, правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_12 просить скасувати вирок районного суду у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, через м`якість.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 винним у вчиненні інкримінованих злочинів:
за ч. 4 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
за ч. 2 п. 6, п. 12 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна;
за ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді 7 (сім) років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
На підставі ст. 70 КК України, призначити обвинуваченому ОСОБА_11 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні інкримінованих злочинів:
за ч. 4 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
за ч. 2 п. 6, п. 12 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна;
за ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді 7 (сім) років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
На підставі ст. 70 КК України, призначити обвинуваченому ОСОБА_10 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.
У кримінальному провадженні витрати на залучення експертів та спеціалістів становлять 2 682, 12 гривень за проведення експертиз, які стягнути з обвинувачених в дохід держави.
В решті вирок суду залишити без змін. Дослідити в судовому засіданні в порядку ст. 404 КПК України матеріали кримінального провадження, які характеризують особи обвинувачених.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом при призначенні покарання не врахований основний чинник, актуальний для української держави на сьогодні, а саме підвищений ступінь суспільної небезпеки, пов`язаний з наступним:
- нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у житло, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;
- вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб;
- незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, призначене обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання за своїм розміром є явно несправедливим, внаслідок м`якості, що відповідно до ст. ст. 409, 414 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Також, відповідно п. 6 ч. 1 ст. 67 КПК України, при призначенні покарання обставиною, яка його обтяжує є: вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Так, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб; незаконне заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб відносно ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Проте, судом залишено поза увагою вищевказаний факт скоєного злочину, який обтяжують покарання при його призначенні.
Крім того, відповідно ч. 2. ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Частиною 3 ст. 124 КПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не приймаючи рішення про новий судовий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл процесуальних витрат.
Відповідно ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Проте, судом залишено поза увагою, що у кримінальному провадженні витрати на залучення експертів та спеціалістів становлять 2 682, 12 гривень за проведення експертиз, які необхідно стягнути з обвинувачених в дохід

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_11 , які просили виправдати обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які просили перекваліфікувати дії ОСОБА_10 на ч. 2 ст. 121 КК України, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та просив призначити обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, апеляційні скарги захисників - залишити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України,що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 вину в скоєних кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що в той день с ОСОБА_10 відпочивали в одній компанії в кафе.
ОСОБА_10 пішов раніше з дівчиною, в скільки - він не слідкував. Приблизно о 02.30 год. він вийшов з кафе і пішов до ОСОБА_13 , оскільки домовився разом з ним везти зерно. При цьому ОСОБА_10 в кафе вже не було.
В той час, як він прямував до ОСОБА_13 , побачив як на зустріч рухається автомобіль із включеним дальнім світлом фар. Наблизившись до нього, автомобіль зупинився.
З автомобіля вийшов ОСОБА_10 та сказав, що він вдарив ОСОБА_13 . Останній сидів на задньому сидінні автомобіля, розмовляв з ним. ОСОБА_10 попросив відвезти їх до Знам`янської лікарні.
Приїхавши в м. Знам`янку, спочатку заїхали на заправку, де заправилися приблизно на 200 гривень.
Потім поїхали в лікарню м. Олександрія, оскільки думали, що лікарня в Знам`янці не працювала. Однак в м. Олександрія лікарню вони не знайшли.
Потім йому все набридло і він, згадавши що в цьому районі міста де вони зупинилися мешкає його знайомий, пішов до нього в гості.
Хвилин через 30-40 він з цим знайомим пішли до крамниці і зустріли ОСОБА_10 . Останній попросив допомогти йому виштовхати автомобіль, який застряг. Вони відмовили йому і пішли по справах.
Приблизно через один день він зустрів ОСОБА_10 в бані і той розповів, що залишив ОСОБА_13 в автомобілі.
Відповідаючи на додаткові запитання ОСОБА_11 повідомив, що він вийшов з кафе та пішки пішов до свого товариша, однак по дорозі зустрів автомобіль з ОСОБА_10 , який зупинився, та розповів про події, які відбулися в будинку ОСОБА_13 .
Винним себе визнає лише в тому, що не повідомив поліцію про скоєне ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 вину в скоєних кримінальних правопорушень визнав частково та пояснив, що в той день приблизно з 19 години до 2 години ночі він перебував в кафе, що розташоване в центрі с.Мошорине. Він там знаходився разом з ОСОБА_11 та ще з одним хлопцем на ім`я ОСОБА_23 . Вони пили пиво і грали в карти.
З 01.30 год. до 02.00 год. ОСОБА_11 пропав з його поля зору і він пішов його шукати. Останнього не було поблизу кафе, тому він пішов до нього додому. Але вдома ОСОБА_11 теж не було.
Тоді йому прийшло на думку, що ОСОБА_11 пішов до ОСОБА_13 , так як вони хотіли о 3.00 годині ночі продавати зерно.
Тому він пішов до ОСОБА_13 , постукав і потерпілий запросив його зайти. ОСОБА_11 там не було.
Приблизно о 02.30 год. в ході спілкування, між ними виник конфлікт. Причиною конфлікту стало те, що оглядаючи спину, яка в нього боліла, ОСОБА_13 опустив свою руку до нього в штани.
Він відштовхнув ОСОБА_13 від себе та почав бити руками. Коли ОСОБА_13 впав на підлогу, він почав бити його ногами. ОСОБА_13 був крупніший за нього і намагався побороти його, але він багато займався спортом.
Всього він наніс ОСОБА_13 близько 20 ударів. Бійка між ними розпочалася в кімнаті, але в ході боротьби вони опинилися в коридорі. Сторонніми предметами він його не бив.
ОСОБА_13 був живий, але йому було погано і він був весь в крові. Коли ОСОБА_13 почав повзти до кімнати і харкати кров`ю, він запропонував йому допомогу, на що той показав на барсетку. Відкривши барсетку, він побачив в ній ключі від автомобіля і запитав у ОСОБА_13 чи їхати йому на його автомобілі, на що отримав згоду останнього.
Крім цієї барсетки з ключами він нічого не брав і не шукав. В будинку все лежало на своїх місцях і в порядку, крім стільців, які були розкидані під час їхньої бійки.
Потім він завів автомобіль та почав потихеньку перетягувати ОСОБА_13 до автомобіля, якого посадив на заднє сидіння. Останній був в свідомості. Після цього він в коридорі будинку взяв куртку ОСОБА_13 та накрив його.
Відкривши ворота, він виїхав з двору і біля магазину побачив ОСОБА_11 , який йшов на зустріч. Він зупинився, повідомив про те що накоїв та попросив у ОСОБА_11 про допомогу, запропонував поїхати в лікарню до м. Олександрія.
Швидку допомогу не викликав, так як у нього не було мобільного телефону. З телефону ОСОБА_13 викликати швидку допомогу не здогадався.
Потім він сів на пасажирське сидіння, а ОСОБА_11 сів за кермо і вони поїхали. Заїхали в м. Знам`янку на заправку «Петроль». Всередину зайшов ОСОБА_11 , оскільки сам він був весь в крові.
В цей час ОСОБА_13 був у свідомості, дихав і намагався щось говорити. Після заправки поїхали в м .Олександрію, довго шукали лікарню і не могли знайти. Згодом він та ОСОБА_11 посварилися, так як останній відмовився продовжувати діяти разом з ним. ОСОБА_11 пішов, а він сівши за кермо почав рух вперед-назад і застряг. Потім намагався виштовхнути машину, але безрезультатно.
Його бачили якісь люди жінка та чоловік. ОСОБА_13 ще дихав.
Після того, як йому не вдалося виштовхати машину, він пішов до крамниці по цигарки.
Повертаючись, побачив що біля автомобіля стоїть якийсь чоловік з велосипедом. Сподіваючись, що цей чоловік загляне в автомобіль і побачить ОСОБА_13 , пішов геть. Біля під`їзду будинку побачив якихось чоловіка та жінку і попросив викликати для нього таксі. Приїхало таксі і він повернувся в своє село.
Також зазначив, що покази під час досудового розслідування надані були ним під тиском і гроші у ОСОБА_13 він не брав.

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_24 пояснила, що вона є сестрою потерпілого ОСОБА_13 .
Про його вбивство дізналася лише 22.02.2017 року. Близько 12 години ночі приїхали за його місцем проживання.
В коридорі і кухні будинку горіло світло. Речі були розкидані. В будинку було дуже брудно. На стінах, меблях та підлозі була кров. Автомобіля на подвір`ї не було.
Тіло ОСОБА_13 вона бачила лише один раз. Це було 23.02.2017 року і вона його не впізнала: голова та обличчя були розбиті та розпухлі, ліве око відсутнє, руки в синцях.
Також показала, що останній раз вона бачила ОСОБА_13 приблизно в 2015 році. Зі слів останнього їй було відомо, що разом з ним проживав хлопець ОСОБА_25 , якому було близько 15 років. Особисто вона не бачила цього хлопця.
Їй відомо, що він допомагав ОСОБА_13 по господарству, а останній вдягав його, збирав до школи. Брат завжди телефонував до її дочки, яка їй потім переказувала розмову.
Їй відомо, що брат розводив курей, свиней. Також лікував людей. Гроші у ОСОБА_13 були, але в якій сумі і де він їх тримав, вона не знає. Де знаходиться автомобіль брата на даний час, їй не відомо.

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_26 пояснив, що ОСОБА_13 в останнє він бачився перед Новим 2017 роком, але потім досить часто спілкувалися по телефону.
Під час розмов дядько ні на кого не скаржився.
Приблизно 20-22 грудня 2017 року йому зателефонувала тітка з Кіровограда та повідомила, що дядька вбито. Він разом з сестрою та матір`ю відразу ж поїхали до домоволодіння останнього, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 .
Будинок був відчинений. При вході в будинок була велика калюжа крові. В будинку все було розкидане, перевернуте, дивани відсунуті, неначе щось шукали. Автомобіля в дворі не було.
Коли одягав труп дядька, не пізнав його: око запало, задня частина голови роздроблена, руки, ноги, ребра в синцях і не тієї форми що треба.
Обвинувачених побачив перший раз в суді. Просить стягнути з них матеріальну та моральну шкоду.

Свідок ОСОБА_27 в суді першої інстанції пояснив, що приблизно один рік він проживав по сусідству з потерпілим ОСОБА_13 , але не спілкувався з ним і навіть не вітався.
Йому відомо, що ОСОБА_13 проживав сам, займався господарством. Ходили чутки, що він лікує людей. Іноді до нього приїжджали автомобілі, але з яких причин, йому невідомо.
Молоді хлопці проживали поряд з ОСОБА_13 , але на території подвір`я останнього він ніяких хлопців не бачив. Також показав, що у потерпілого був автомобіль.

Свідок ОСОБА_28 в суді першої інстанції пояснив, що на початку 2017 року (точної дати не пам`ятає, але було холодно і подекуди ще лежав сніг) приблизно о 1-2 години ночі в той час, як він працював таксистом і знаходився біля магазину «Файно-маркет» по вул. Привокзальній м. Знамянка, до нього підійшли ОСОБА_29 і Чжоу та попросили відвезти їх в Пантазіївку.
Вони перебували в адекватному стані, але легких запах алкоголю він них було чутно. Одяг на ОСОБА_29 та Чжоу був чистий. Тілесних ушкоджень на них він не бачив.
Він відвіз їх і вони заплатили йому 120 грн. купюрою в 100 та 20 гривень. Сумок у них не було.

Свідок ОСОБА_30 в суді першої інстанції пояснила, що вона працює на АЗС «Петроль», що розташована по вул. Фрунзе, 104-а в м. Знам`янка.
Близько 5 години ранку (коли саме відбувались події не пам`ятає, але було холодно) вона перебувала на робочому місці за касою, коли на заправку заїхав автомобіль. Потім зайшов якийсь чоловік, зовні схожий на обвинуваченого ОСОБА_11 . Цей чоловік був одягнений в чорний светр та штани. Він був неохайний, взуття брудне.
Також зазначила, що звернула увагу на те, що цей чоловік був не української національності. На яку суму заправив автомобіль чоловік, не пам`ятає. Окрім заправки автомобіля він замовив два енергетичні напої «Бёрн» та багети.
На її пропозицію розігріти багети, відмовився, оскільки поспішав. Чоловік був заклопотаний чимось. Пробувши на заправці приблизно 10 хвилин, чоловік поїхав. Інших осіб в цей період вона не бачила.

Експерт ОСОБА_31 в суді першої інстанції пояснив, що смерть ОСОБА_13 могла настати як одразу після нанесення ударів, так і через деякий час, не більше доби.

Крім даних показань свідків та потерпілих, вина ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

По епізоду розбійного нападу та вбивства ОСОБА_13 :

Рапортом старшого інспектора чергового СРПП №3 Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 21.02.2019 року про те, що 21.02.2017 року о 07.55 год. надійшло повідомлення ОСОБА_32 про те, що 19.02.2017 року пішов з дому та до цього часу не повернувся його сусід ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3
(т.4 а.с.35)
Протоколом огляду місця події від 21.02.2017, під час якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_4 та встановлено численні сліди бурого кольору схожі на кров та порушення обстановки, що характерно для боротьби.
(т.4 а.с.36-39)
Протоколом огляду трупа від 21.02.2019, відповідно до якого проведено огляд трупа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
(т.4 а.с.79-82)
Лікарським свідоцтвом про смерть від 23.02.2019 - причина смерті ОСОБА_13 - травма внаслідок контакту з тупим предметом.
(т.4 а.с.96).
Висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_13 , №73 від 31.03.2017 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження, які у своїй сукупності та в комплексі з ознаками шоку несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок шоку, який розвинувся в результаті комплексу виявлених ушкоджень. Морфологічних ознак захворювань, які б знаходилися в прямому причинному зв`язку зі смертю не виявлено.
(т.4 а.с.97-101)
Висновком судово-медичного експерта №73/1, відповідно до якого смерть ОСОБА_13 могла настати за менш ніж за 21 годину до початку первинної експертизи; морфологічні особливості ушкоджень можуть казати про їх зажиттєве утворення; смерть ОСОБА_13 могла настати як відразу від спричинення комплексу виявлених ушкоджень, так і через певний проміжок часу, який був необхідний для розвитку шокових явищ.
(т.4 а.с.108-110)
Висновком експерта №55, відповідно до якого у ОСОБА_13 виявлено комплекс пошкоджень під`язичної кістки та шітоподібного хряща, які є характерними для тупого травматичного впливу, направленого на здавлювання органів шиї переважно в поперечному напрямку.
(т.4 а.с.111-116)
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого свідок ОСОБА_28 на фото №2 впізнав особу, яку 17.02.2017 року він відвозив з м. Знам`янка до с. Пантазіївка.
Довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якої на фото під №2 зображений ОСОБА_11
(т.4 а.с. 133-134)
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого свідок ОСОБА_28 на фото №3 впізнав особу, яку 17.02.2017 року він відвозив з м. Знам`янка до с. Пантазіївка.
Довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якої на фото під №3 зображений ОСОБА_10
(т.4 а.с.135-136)
Протоколом огляду місця події від 25.02.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_33 , відповідно до якого місцем огляду являється відкрита ділянка місцевості, яка розташована в мікрорайоні Жовтневий м. Олександрія біля асфальтного покриття (Кіровоградського шосе). В ході огляду обвинувачений ОСОБА_34 показав місцезнаходження куртки, якою він накривав ОСОБА_13
(т.5 а.с.33-34)
Протоколом огляду місця події від 25.02.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_33 , відповідно до якого місцем огляду являється відкрита ділянка місцевості, яка розташована в мікрорайоні Жовтневий м. Олександрія поряд з вул.Ватутіна. В ході огляду обвинувачений ОСОБА_34 показав місцезнаходження спортивних штанів сірого кольору, які він там залишив через те, що на них містилася РБК.
(т.5 а.с.42-43)
Згідно додатку до протоколу огляду місця події від 25.02.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_33 в місці, на яке вказав обвинувачений ОСОБА_34 , виявлено спортивні штани сірого кольору.
(т.5 а.с.44-46)
Протоколом огляду місця події від 25.02.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_33 , відповідно до якого місцем огляду являється відкрита ділянка місцевості, яка розташована на місці знаходження спортивного майданчика в мікрорайоні Жовтневий м. Олександрія по вул. Ватутіна.
В ході огляду було виявлено чоловічій светр чорного кольору та чернеткою в лівій кишені. На місцезнаходження светра вказав обвинувачений ОСОБА_34 , який пояснив, що залишив светр там, так як на ньому містилися сліди скоєного.
(т.5 а.с.47-48)
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2017 року, в ході якого підозрюваний ОСОБА_10 на фотознімку на №1 впізнав особу на ім`я ОСОБА_23 , який був з ним в будинку невідомого 19 лютого 2017 року і саме цей ОСОБА_23 керував автомобілем марки ВАЗ 2199 сірого кольору.
(т.5 а.с.64-65)
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2017 року, в ході якого підозрюваний ОСОБА_11 на фотознімку на №1 впізнав особу на ім`я ОСОБА_35 , який 19.02.2017 року був разом з ним в АДРЕСА_4 .
(т.5 а.с.128-129)
Висновком експерта СМЕ №29 від 22.03.2017 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі змивів з дерев`яної палиці знайдена кров людини, походження якої від трупа ОСОБА_13 не виключається.
(т.6 а.с.60-62)
Висновком експерта СМЕ №135 від 15.03.2017 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі змивів з поверхні підлоги біля вхідних дверей будинку, вилучених під час огляду місця події знайдена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_13
(т.6 а.с.63-64)
Висновком експерта №134 від 15.03.2017 року, відповідно до якого в змиві речовини бурого кольору та контрольному змиві з поверхні підлоги біля вхідних дверей в коридорі, вилученому при огляді місця події, знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_13
(т.6 а.с.65-66)
Висновком експерта №133 від 15.03.2017 року, відповідно до якого в змиві з поверхні асфальтового покриття на відстані 10м від вхідних дверей, вилученому під час огляду місця події, знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_13
(т.6 а.с.67-68)
Висновком експерта №140 від 16.03.2017 року, відповідно до якого на аркушах паперу зошиту в клітинку, вилученого на місці події, знайдено сліди крові людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_13
(т.6 а.с.69-71)
Висновком експерта СМЕ №139 від 16.03.2017 року, відповідно до якого на фрагменті килимового покриття з місця події, в об`єктах 15, 16, 17 знайдено сліди крові людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_13
(т.6 а.с.72-74)
Висновком експерта №138 від 14.03.2017 року відповідно до якого на рушнику (ганчірці) з місця події, знайдено кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_13
(т.6 а.с.75-77)
Висновком експерта №137 від 14.03.2017 року відповідно до якого на металевій ручці-скобі з місця події знайдено сліди крові людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_13
(т.6 а.с.78-80)
Висновком експерта №136 від 14.03.2017 року відповідно до якого в змиві речовини бурого кольору та контрольному змиві з дверей, що ведуть до кімнати №1, знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_13
(т.6 а.с.81-83)
Висновком експерта №154 від 22.03.2017 року відповідно до якого на пластикову лотку з місця події знайдено сліди крові людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_13
(т.6 а.с.84-86)
Висновком експерта №153 від 22.03.2017 року, відповідно до якого на фрагменті (вирізі) тканини із заднього сидіння автомобіля ВАЗ 21099 знайдено сліди крові людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_13
(т.6 а.с.87-89)
Висновком експерта №155 від 20.03.2017 року, відповідно до якого в змивах з поверхні сонце-відбиваючої автомобільної плівки, вилученої при огляді місця події, в об`єктах 2,3,4 знайдено сліди крові людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_13
(т.6 а.с.90-91)
Висновком експерта №157 від 20.03.2017 року, відповідно до якого на спортивних штанях, вилучених при огляді місця події, в об`єктах 1-4, 7, 8 знайдено кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_13
(т.6 а.с.92-93)
Висновком експерта №158 від 20.03.2017 року, відповідно до якого на куртці (об`єкти 1-6), на рукавиці (об`єкти 7, 8), вилучених при огляді місця події, знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_13
(т.6 а.с.94-96)
Висновком експерта №160 від 27.03.2017 року, відповідно до якого на ватному тампоні з речовиною бурого кольору, вилученому при огляді автомобіля на місці події знайдено сліди крові людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_13
(т.6 а.с.99-100)
Висновком експерта №159 від 27.03.2017 року, відповідно до якого на чоловічій куртці, вилученій при огляді місця події, в об`єктах 29, 39, 49, 55-81 знайдено кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_13
(т.6 а.с.101-103)
Протоколом проведення НСРД від 05.05.2017 року, в ході проведення якої отримано інформацію про причетність ОСОБА_11 до скоєння злочину.
(т.5 а.с.10-12)
Протоколом проведення НСРД від 05.05.2017 року, в ході проведення якої отримано інформацію про причетність ОСОБА_11 до скоєння злочину.
(т.5 а.с.22-24)
Диском з аудіо та відео інформацією негласної слідчої розшукової дії оглянуто та прослухано в судовому засіданні 06.09.2018 року. А саме, з відео- та аудіозаписів вбачається, як Чжоу та ОСОБА_29 домовляються дати неправдиві покази та узгоджують версію, яку вони надали в судовому засіданні. При цьому обвинувачені в розмові підтверджують, що скоювали злочини разом.

По епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом:
Рапортом інспектора-чергового СРПП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області, відповідно до якого 21.02.2017 року о 08.55 год. до Олександрійського ВП ГУНП надійшло повідомлення від ОСОБА_36 про те, що біля дачного кооперативу мікрорайону Жовтневий стоїть автомобіль сірого кольору, в якому знаходиться труп.
(т.4 а.с.58)
Протоколом огляду місця події від 21.02.2017 року, відповідно до якого місцем огляду є ділянка місцевості в м. Олександрія на території дачного кооперативу, в напрямку с. Делієво виявлено автомобіль ВАЗ 210994 20 д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору в якому на задньому сидінні розміщено труп ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
(т.4 а.с.61-64)
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2017 року, в ході якого свідок ОСОБА_37 на фото №3 впізнала чоловіка, якого вона бачила біля автомобіля, що знаходився на дорозі до дачного кооперативу "Гірняк".
Довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якої на фото №3 зображений ОСОБА_11
(т.4 а.с.122-123)
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т.4 а.с.125), в ході якого свідок ОСОБА_30 на фото №3 впізнала особу, яка 19.02.2017 року приблизно о 05.40 год. на АЗС "Петроль" заправляла легковий автомобіль ВАЗ 21099 сірого кольору.
Довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якої на фото №3 зображений ОСОБА_11
(т.4 а.с.124-126)
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого свідок ОСОБА_38 на фото №3 впізнав особу, яка 19.02.2017 року приблизно о 05.40 год. на АЗС "Петроль" заправляла легковий автомобіль ВАЗ 21099 сірого кольору.
Довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якої на фото №3 зображений ОСОБА_11
(т.4 а.с.127-128)
Відеозаписами, що містяться на DVD-R диску с камер відео спостереження АЗС, які були оглянуті в судовому засіданні. Під час перегляду встановлено, що на заправку «Петрол», яка розташована за адресою: вул. Віктора Голого м. Знам`янка Кіровоградської області під`їжджає автомобіль ВАЗ 21099 та з водійської двері вийшов молодий чоловік і направився в приміщення заправної станції. На запису камери відео спостереження з приміщення автозаправної станції вбачається, що це обвинувачений ОСОБА_11 і після заправлення автомобілю він поїхав.
Висновком експерта №17-563 від 11.04.2017 року, - середня ринкова ціна автомобіля ВАЗ 210994 20 виготовлення 2007 року, станом на 21.02.2017 року складає 82970 грн.
(т.6 а.с.104-107).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував їх дії, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб; незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Апеляційні доводи сторони захисту про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_11 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_13 та про те, що тілесні ушкодження потерпілому наніс одноособово ОСОБА_10 , який не мав наміру вбивати потерпілого, а лише наніс тяжкі тілесні ушкодження та не мав наміру заволодіти його майном, а ОСОБА_11 лише допомагав довезти його до лікарні -є такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовані вищевикладеними доказами, та правильно розцінені місцевим судом, як спосіб захисту від інкримінованого обвинувачення.

Суд першої інстанції, в обґрунтування свого висновку про вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , саме розбійного нападу на ОСОБА_13 та його умисного вбивства, крім того, правильно послався на те, що обвинувачені для вчинення вказаних злочинів спільно прибули до домоволодіння потерпілого, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_39 , який на автомобілі таксі в нічний час, близько 1-2 години привіз обох обвинувачених до домоволодіння ОСОБА_13 .
З висновку судово-медичної експертизи та протоколів огляду місця події вбачається, що обвинувачені спільно,зі значною силою, нанесли численні удари потерпілому у життєво важливі органи, внаслідок чого була порушена внутрішня обстановка в будинку, а сліди розкиданих речей характерні для нападу на потерпілого та оборони. Після цього, обвинувачені спільно заволоділи барсеткою з грошовими коштами потерпілого та його транспортним засобом та намагалися приховати тіло обвинуваченого, але не довели свої злочинні наміри до кінця, оскільки автомобіль забуксував.

Твердження обвинувачених про те, що вони намагалися доставити потерпілого до лікарні для надання медичної допомоги є необ`єктивними та направленні на уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності. Адже обвинувачені відвезли тіло та автомобіль потерпілого зі Знам`янського району та міста Знам`янка - до іншого міста Олександрія, незважаючи на те, що могли об`єктивно мали можливість надати допомогу потерпілому в медичному закладі, що знаходиться набагато ближче від місця отримання тілесних ушкоджень. Доводи обвинувачених про те, що вони думали, що не працює лікарня в м. Знам`янка є безпідставними, оскільки загальновідомою є інформація, про те, що медичні заклади районного рівня надають цілодобову медичну допомогу будь-яким особам, які її потребують.

Висновки суду першої інстанції щодо спрямування умислу обвинувачених, саме на вбивство потерпілого ОСОБА_13 , також підтверджуються численними тілесними ушкодженнями у потерпілого, які можуть свідчити про його боротьбу з нападниками.

Крім того, на думку колегії суддів, те, що обвинувачені ОСОБА_11 ОСОБА_10 мали умисел саме на вбивство потерпілого свідчить і поведінка обвинувачених після вчинення злочинів, зокрема приховання ним свого одягу, які містили на собі сліди крові потерпілого, тіла потерпілого та викраденого транспортного засобу на території іншого району.

Відповідно до п.п. 6, 22 постанови пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства. Розбій вважається закінченим з моменту такого нападу, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, переросли в грабіж чи розбій, вчинене слід кваліфікувати відповідно за частиною третьою статті 186 КК України або частиною третьою статті 187 КК України.

Пунктом 9 вищезазначеної постанови пленуму Верховного Суду України передбачено, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст.187 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ,саме з метою здійснення нападу проникли на територію домоволодіння, зайшли до домоволодіння потерпілого, під час розбою нанесли потерпілому численні удари в область життєво-важливих органів, від яких настала смерть останнього, колегія суддів вважає, що в діях підсудних наявна кваліфікуючі ознаки - погроза застосування та застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Згідно п. 24 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України, злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома ( двома і більше ) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 3 ст. 28 КК України визначено, що вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома ( двома і більше ) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення.

Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 вказаної статті, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

Крім того, встановлено, що при нанесені тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , що призвело до смерті останнього, умисел ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було спрямовано на заволодіння майном потерпілого, оскільки обвинувачені заздалегідь домовились про спільне вчинення викрадення коштів. При цьому смерть потерпілого, охоплювалось спільними умислом обвинувачених, так як вони діючи спільно, заволоділи грошовими коштами, транспортним засобом належними потерпілому, вивезли тіло потерпілого за межі його домоволодіння, в інший район, з метою приховати сліди злочину. Проте, не змогли довести свій злочинний намір, оскільки автомобіль забуксував.

При цьому, співучасники можуть бути співвиконавцями, а можуть виконувати різні ролі. Роль ОСОБА_11 та ОСОБА_10 колегія суддів визнає як співвиконавців, їх дії мають причинний зв`язок із настанням смерті потерпілого, що повністю охоплювалось їх умислом.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» за вчинення за попередньою змовою групою осіб умисного вбивства несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчиняли дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але, будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів не враховує доводи кожного з обвинувачених про те, що лише від дій ОСОБА_10 , зокрема, наступила смерть потерпілого та що при наданні йому своєчасної кваліфікованої медичної допомоги не виключається можливість врятувати його життя позбавлені підстав, так як, ОСОБА_13 були заподіяні численні тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті .

Як вбачається із досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів, дії обвинувачених були узгодженими та спрямованими на досягнення єдиної мети, у тому числі й настання смерті ОСОБА_13 . При цьому кожний з них виконував у цьому певну роль.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_11 та ОСОБА_10 були об`єднані єдиним умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_13 , тому незалежно від вчинюваних, кожним з них дій, вони повинні нести кримінальну відповідальність за умисне вбивство, вчинене з корисних мотивів, за попередньою змовою групою осіб, і такі їх дії в цій частині - вірно кваліфіковані за п. 6 п. 12 ч.2 ст.115 КК України

Тобто у даному випадку обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , діяли спільно та за попередньою змовою між собою.

Тому, за вказаних обставин, підстав для перекваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не має.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про наявність в діях засуджених складу злочину передбаченого п.6, 12 ч.2 ст.115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України ґрунтуються на всебічно досліджених матеріалах справи, оскільки підсудні фактично вчинили напад та вбивство з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням в житло.

Є також безпідставними твердження сторони захисту про визнання недопустимим доказу диску з результатами НСРД, оскільки розмова обвинувачених між собою змонтована з фрагментів, та необхідність призначення, з цього приводу фоноскопічної експертизи. Відповідно до матеріалів кримінального провадження НСРД проведені на підставі ухвали слідчого судді Кропивницького апеляційного суду, його результати відразу передані слідчому. Запис розмови є логічним, безперервним, послідовним, зміст розмови повністю узгоджується з позицією захисту, яку зайняли обвинувачені на даний час.

Дійсно, відповідно до матеріалів кримінального провадження фіксація розмови обвинувачених між собою шляхом проведення НСРД здійснено на підставі ухвали слідчого судді Кропивницького апеляційного суду, яка постановлена 27.02.2017 року та внесена до автоматизованої системи о 12 год. 52 хв. 9 (т. 7 а.п. 223). Ухвалою надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій починаючи з 27.02.2017 року без зазначення точного часу початку проведення таких дій. Початок проведення НСРД на думку сторони захисту здійснено в цей же день 27.02.2017 року о 10 год. 47 хв. 01 сек. (т.5 а.с.10-12, 22-24).
Проте, в суді апеляційної інстанції прокурор вказав, що це технічна помилка в даті та часі, яка виникла після увімкнення відеокамери, крім того вказані цифри лише містять назву файлу, а самі слідчі дії проведені були після отримання ухвали слідчого судді, що підтверджується дорученнями слідчого про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (т.5 а.с.10-19, 22-31).

За таких у колегії суддів відсутні сумніви щодо достовірності отриманих результати НСРД.

Крім того, даний запис не є єдиним доказом спільної участі обвинувачених у скоєнні нападу на потерпілого, вчинення його навмисного вбивства та заволодіння його грошовими коштами та транспортним засобом. І це підтверджується послідовним та логічними показаннями свідків, які зазначили, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 спільно прибули на місце скоєння злочину та спільно намагалися приховати його сліди, відвізши труп потерпілого до населеного пункту іншого району. За таких підстав колегія розцінює вказану позицію обвинувачених, як намагання уникнути від притягнення до кримінальної відповідальності одного співучасника злочину та пом`якшення кримінальної відповідальності іншого.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ,суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, їх особи, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, в тому числі і характеризуючи їх дані, які раніше судимі, також суд першої інстанції при призначенні покарання врахував суттєві обставини справи, які слід врахувати при призначенні покарання обвинуваченим, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, роль кожного зі співучасників, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, зокрема особливо тяжкі наслідки вчиненого злочину, зокрема те, що спільними, умисними діями обвинувачених заподіяна смерть потерпілого. Через що обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім та необхідним для їх виправлення та попередження вчинення ним новим кримінальних правопорушень.

Передбачених законом підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_10 ,покарання, про що також просить захисник в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. З цих же підстав не підлягає задоволенню і апеляційна скарга прокурора в частині призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Не підлягає задоволенню також і апеляційна скарга прокурора в частині конкретизації конфіскації майна, оскільки відповідно до ст. 59 КК України конфіскація може бути лише всього або частини майна, а тому слід вважати, що зазначена у вироку конфіскація стосується всього майна, а не його частини.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час розгляду справи. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника з цього приводу є безпідставною.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинувачених та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинувачених та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено, а тому відсутні підстави для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, обставини вчинення, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання.
Враховано наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину, особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_11 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, обставини вчинення, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання.
Враховано наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину, особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.
Таким чином на думку апеляційного суду, районний суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.
Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки твердження апеляції прокурора не доводять того, що обвинуваченим необхідно призначити більш тяжке покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що при призначенні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання судом не достатньо враховано його особу та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із оскаржуваного вироку районного суду, обставини, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, як на такі, що їх не достатньою мірою враховано при призначенні покарання, судом першої інстанції враховані.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінальних правопорушень та ступінь їх небезпечності для суспільства, а також відсутності пом`якшуючих та наявних обтяжуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченими, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора про призначення більш суворого покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції захисник наполягає на призначенні більш м`якого покарання , прокурор - більш суворого, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів прокурора про стягнення з обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 витрат на залучення експертів та спеціалістів необхідно зазначити наступне.
Відповідно ч. 2. ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у цьому кримінальному провадженні витрати на залучення експертів та спеціалістів становлять 2 682, 12 гривень.
Отже, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора, в цій частині, про необхідність у відповідності до вимог ч. 3 ст. 124 КПК України змінити вирок районного суду та стягнути з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 витрати на залучення експертів та спеціалістів в загальній сумі 2 682, 12 гривень в дохід держави, а саме з кожного по 1 341 грн. 06 коп.
А тому в цій частині апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
З огляду на викладена колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги захисників необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково, змінивши вирок районного суду в частині вирішення питання судових витрат та стягнути з обвинувачених та ОСОБА_10 витрати на залучення експертів та спеціалістів
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_12 , - задовольнити частково.
Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 змінити в частині стягнення судових витрат.
Стягнути в дохід держави з обвинуваченого ОСОБА_11 витрати на залучення експертів та спеціалістів в сумі 1 341 грн. 06 коп. з обвинуваченого ОСОБА_10 витрати на залучення експертів та спеціалістів в сумі 1 341 грн. 06 коп.
В іншій частині вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2019 року, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_40 Ремез