ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/1784/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/700/20 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №11-кп/818/700/20 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з освітою 2 класи загальноосвітньої школи, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 05.04.2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.187 КК України, на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 08.12.2014 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 10 місяців 29 днів,-

засуджено:
- за ч.2 ст.186 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання ОСОБА_8 5 років 3 місяці позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року), зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 , строк його попереднього ув`язнення з 20 березня 2017 року по 20 грудня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як установив суд, 19 березня 2016 року ОСОБА_8 о 14.00 год. знаходячись біля станції метро «Проспект Гагаріна» у м. Харкові, на підставі усної домовленості із ОСОБА_9 , взяв у оренду для власного користування, без права передачі транспортного засобу третім особам, без обговорення строку користування належний останньому, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на праві власності автомобіль марки «ЗАЗ 110307-42» 2007 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , за грошову плату у розмірі 900 грн. на тиждень. 01 квітня 2016 року у ранковий час ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Мерефа Харківської області, користуючись на праві оренди автомобілем марки «ЗАЗ 110307-42», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час розмови зі своїм знайомим ОСОБА_10 дізнався, що потерпілий ОСОБА_11 , хоче придбати собі у власність автомобіль. Після цього у ОСОБА_8 виник умисел під приводом продажу ОСОБА_11 вказаного автомобіля, який йому не належить, всупереч усної домовленості про оренду із власником автомобіля ОСОБА_9 , шахрайським шляхом заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 . Цього ж дня ОСОБА_8 під час розмови із ОСОБА_10 , всупереч домовленості із ОСОБА_9 та договору оренди, повідомив ОСОБА_10 , про те, що вказаний автомобіль належить йому на праві власності і він має намір його продати та попросив останнього зателефонувати потерпілому ОСОБА_11 та повідомити йому, що є автомобіль на продаж та потрібно зустрітися в цей же день на площі Перемоги у м. Мерефа. ОСОБА_10 , довіряючи ОСОБА_8 , та будучи впевнений що вказаний автомобіль належить останньому на праві власності, та не підозрюючи злочинного наміру ОСОБА_8 на шахрайські дії, направлені на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , зателефонував останньому та домовилися із ним про зустріч в цей же день о 15.00 год. на площі Перемоги у м. Мерефа. 01 квітня 2016 р. о 15.00 год. ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, перебуваючи на площі Перемоги у м. Мерефа, куди приїхав на вказаному автомобілі, у присутності свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , зустрівся із потерпілим ОСОБА_11 , якому під час розмови повідомив недостовірну інформацію, тим самим обманув потерпілого, про те, що даний автомобіль належить йому на праві власності та він його хоче продати за 18000 грн. Під час зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у присутності вищевказаних осіб домовилися про купівлю продаж автомобіля за 18000 грн. в розтрочку на 3 місяці по 6000 грн. в місяць, а також про те, що після повного розрахунку ОСОБА_8 оформить довіреність на автомобіль ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_11 відразу заплатити йому суму грошових коштів, які в нього маються в наявності. ОСОБА_11 повідомив, що у нього є тільки 3000 грн. Розмір грошових коштів, які одразу може заплатити потерпілий, задовольнив ОСОБА_8 , та він взяв від потерпілого вказану суму та передав йому транспортний засіб разом зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль та ключі. 03 квітня 2016 року о 13.00 год. ОСОБА_8 зателефонував на мобільний телефон потерпілому ОСОБА_11 та в розмові, всупереч домовленості, повідомив, що йому терміново потрібні грошові кошти за автомобіль та домовився про зустріч о 17.00 год. біля магазину «Кулиничі», який розташований поблизу б. №155 по вул. Полтавський Шлях в м. Харкові. В цей же день о 17.00 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину «Кулиничі», який розташований по вказаній адресі, зустрівся із потерпілим ОСОБА_11 , який був зі свідком ОСОБА_14 . На зустріч ОСОБА_11 приїхав на автомобілі «ЗАЗ 110307-42», державний номер НОМЕР_2 , де під час розмови потерпілий передав ОСОБА_8 за вказаний автомобіль грошові кошти в розмірі 10000 грн. Крім цього, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що автомобіль йому не належить та йому потім потрібно повернути власнику ОСОБА_9 , та маючи умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 , під час розмови із потерпілим запропонував останньому, без свідка ОСОБА_12 , поїхати до власника автомобіля за довіреністю, щоб в подальшому шляхом входу в довіру до потерпілого, сісти за кермо вказаного автомобіля та в подальшому по дорозі за оформленням довіреності, залишити ОСОБА_11 будь яке та покинути місце вчинення злочину в невідомому напрямку на автомобілі, розпорядившись грошовими коштами потерпілого на власний розсуд. Потім, потерпілий ОСОБА_11 разом із ОСОБА_8 сіли до автомобіля та під керуванням потерпілого направилися по маршруту «вул. Полтавський Шлях б. 155» - «пров. Болгарський» - «Комсомольске шосе» - «вул. Дмитра Клапцова» - «вул. Полтавський Шлях». По дорозі ОСОБА_8 , діючи умисно, шляхом входження в довіру до потерпілого, у зв`язку з викладеними обставинами, розуміючи, що автомобіль йому не належить та його потім потрібно повернути власнику ОСОБА_9 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 , під час розмови із потерпілим запропонував останньому зупинився біля супермаркету «Дігма», який розташований через дорогу від Церкви Ікони Божої Матері, за адресою: м. Харків. вул.Полтавський Шлях 124, щоб сісти за кермо вказаного автомобіля, щоб в подальшому покинути по дорозі останнього. ОСОБА_11 , довіряючи ОСОБА_8 , який увійшов йому в довіру шляхом обману при вищевказаних обставинах, дозволяє йому сісти за кермо автомобіля, а сам сідає на переднє праве пасажирське сидіння. Потім під керуванням ОСОБА_8 вони на автомобілі їдуть від супермаркету «Дігма» по вул. Полтавський Шлях та повертають на вул. Озерянську, де ОСОБА_8 , розуміючи, що власник автомобіля ОСОБА_9 не дасть довіреність на автомобіль та не побажає продати автомобіль, а також той факт, що автомобіль необхідно буде повернути власнику та шахрайським шляхом залишити потерпілого ОСОБА_11 , щоб останній не зміг зустрітися із власником автомобіля, та не бути викритим в шахрайських діях, зупиняє автомобіль біля продуктового кіоску, розташованого навпроти Дитячої обласної клінічної лікарні, за адресою м. Харків, вул. Озерянська 5 під приводом придбати пляшку води та просить це потерпілого ОСОБА_11 , при цьому даючи йому грошові кошти у розмірі 20 грн. Коли потерпілий ОСОБА_11 виходить із автомобіля та підходить до віконця торгового кіоску та починає розмову із продавцем, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, зловживаючи довірою потерпілого, шляхом обману, в силу виниклих між ними вищеописаних обставин, не виходячи із автомобіля, нічого не говорячи потерпілому, зачиняє передні праві пасажирські двері автомобіля та на ньому залишає потерпілого біля кіоску та покидає місце вчинення злочину, розпорядившись майном на власний розсуд, причинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду у сумі 13000 грн.
11 грудня 2016 року о 03.30 год. ОСОБА_8 , діючи повторно, із корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, знаходячись на перехресті вулиці 8-го Березня та провулку Клочківському у м. Харкові, після спільного відпочинку в нічних закладах м. Харкова із потерпілим ОСОБА_15 , підійшов до останнього та реалізуючи свій злочинний намір, наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, таким чином, що потерпілий впав на землю. Потім, коли потерпілий лежав на землі, ОСОБА_8 наніс йому декілька ударів кулаками обох рук в область обличчя, таким чином спинив у потерпілого волю до опору, потім зняв з нього зимову куртку марки «Vivalon» темно-синього кольору, пуховик розміром 50-52 довжина трохи нижче стегна, в кишенях якої знаходилися мобільний телефон марки Леново в корпусі чорного кольору вартістю 800 грн., в`язана шапка темно-синього кольору вартістю 142 грн. 50 коп. та грошові кошти у розмірі 500 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, звернувши вказане майно на свою користь, причинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 4102 грн.
25 грудня 2016 року ОСОБА_8 о 09.15 год. перебував поблизу багатоповерхового будинку №4 по вул. Дудинській в м. Харкові, де помітив раніше незнайому ОСОБА_16 , яка тримала в руці не застебнуту жіночу сумку. Саме в той час у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, яке знаходилось у належній ОСОБА_16 жіночій сумці. Після цього, ОСОБА_8 , реалізуючи свій умисел, діючи зненацька для ОСОБА_16 , спочатку наблизився до неї впритул зі спини, потім бажаючи довести свої злочинні дії, усвідомлюючи їх протиправність, діючи повторно, відкрито правою рукою проник до жіночої сумки та, заволодів гаманцем, вартість якого в ході досудового розслідування не встановлена, в якому знаходилися: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_16 , ідентифікаційний код на ім`я останньої та грошові кошти в сумі 5000 грн. Після чого, ОСОБА_8 , відкрито заволодівши вказаним майном, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим в подальшому на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 5000 грн.
26 січня 2017 року ОСОБА_8 о 16.30 год. зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_17 , з метою обрання та придбання мобільного телефону. Так, продавець магазину ОСОБА_18 в процесі реалізації залишив мобільний телефон Appie Iphone 5 Black IMEI04672 в руках у ОСОБА_8 і вийшов до сусіднього магазину, щоб взяти та показати інші телефони на вибір. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, він переконався що за його діями ніхто не спостерігає та діючи умисно і повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон Appie Iphone 5 Black IMEI04672 вартістю 3365 грн. поклавши його до кишені своєї куртки та вийшов з магазину. Після чого, ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, причинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду 3365 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд безпідставно не зарахував йому у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року) з 02 березня 2018 року по день набрання вироком законної сили. Наголосив, що він вчинив злочини до 20.06.2017 року, а тому до нього застосовуються положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року). Указав, що відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 20 березня 2017 року. В подальшому 20 грудня 2017 року йому було змінено запобіжний захід на домашній арешт, однак 02 березня 2018 року щодо нього знову було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Просить вирок суду змінити, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року) зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 02 березня 2018 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених уточнень, захисник посилається на неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що при призначенні покарання судом не враховано в повній мірі, що ОСОБА_8 свою вину визнав у повному обсязі, щиро покаявся, відшкодував потерпілій ОСОБА_16 завдану їй шкоду, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, спиртні напої не вживає, одружений, на утриманні малолітню доньку ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка страждає на захворювання центральної нервової системи та нирок і потребує постійного нагляду. Крім того не враховано, що ОСОБА_8 хворіє на вегето-судинну дистонію та гіпертонічну хворобу 2-го ступеня.
Також зазначив, що суд безпідставно не зарахував ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року) з 02 березня 2018 року по день набрання вироком законної сили. Наголосив, що ОСОБА_8 вчинив злочини до 20.06.2017 року, а тому до нього застосовуються вимоги передбачені ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року). Указав, що відносно ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 20 березня 2017 року. В подальшому 20 грудня 2017 року йому було змінено запобіжний захід на домашній арешт, однак 02 березня 2018 року щодо нього знову було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 4 роки 8 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання - 4 роки 8 місяців позбавлення волі. Також просить на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року), зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 02 березня 2018 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційні скарги, прокурора, про задоволення апеляційних скарг у частині необхідності застосування положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року), перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню.

Згідно приписам ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, хворіє на вегето-судинну дистонію та гіпертонічну хворобу 2-го ступеня, задовільно характеризується, раніше судимий, одружений, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка страждає на захворювання центральної нервової системи та нирок і потребує постійного нагляду, не працює, а також пом`якшуючу покарання обставину - активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, судом першої інстанції були враховані усі обставини та дані про особу обвинуваченого, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі.

Разом з тим враховуючи, що ОСОБА_19 раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності та знову вчинив три умисні злочини проти власності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив останньому остаточне покарання у виді і розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_19 покарання є справедливим і підстав для його пом`якшення, як про це просить у скарзі захисник, не вбачає.

Разом з тим, апеляційній скарги обвинуваченого та захисника про зарахування згідно положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання з 02 березня 2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, підлягають задоволенню.

Згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Відповідно до п.п. «а», «б», «в», «г», «ґ» ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, у строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатрічної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Законом №2046-VIII від 18 травня 2017 року внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України, згідно яким попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Цей Закон №2046-VIII набрав чинності 20 червня 2017 року.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII), тобто один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_8 вчинив злочини 19 березня 2016 року 11 грудня 2016 року та 26 січня 2017 року, тобто до набрання чинності Законом № 2046-VIII від 18 травня 2017 року.

Попереднє ув`язнення, відповідно до приписів ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Згідно ч.2 ст.532 КПК України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно даним матеріалів кримінального провадження, ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 було повторно обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із невиконанням обвинуваченим покладених на нього ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2017 року обов`язків.

За таких обставин, виходячи з положень ч.5. ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), ОСОБА_8 підлягає зарахуванню у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення, з 20 березня 2017 року по 20 грудня 2017 року та з 02 березня 2018 року по 30 січня 2020 року включно.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.

Враховуючи, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 , з урахування вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), становить 5 років 3 місяці 26 днів, тобто строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, перевищує фактично призначене йому основне покарання, колегія суддів приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із фактичним його відбуттям.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 змінити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення з 20 березня 2017 року по 20 грудня 2017 року та з 02 березня 2018 року по 30 січня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року, у зв`язку із фактичним відбуттям покарання.

Звільнити з під варти негайно ОСОБА_8 , 1985 року народження, у зв`язку із фактичним відбуттям покарання призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року.

У решті вирок залишити без змін.

Виконання цієї ухвали покласти на адміністрацію Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: