Справа № 1-696/09
Провадження №1-в/524/2/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2020 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
заявника(засудженого) ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту,

встановив:

До Автозаводського районного суду м.Кременчука звернувся ОСОБА_4 з клопотанням про зняття арешту з приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою про накладення арешту на майно від 17.11.2008 року, винесеною слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовує тим, що постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 17.11.2008 року накладено арешт на вклади, коштовності та іше майно, де б воно не знаходилось, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 . Даний арешт було накладено у кримінальній справі № 08315107.
Кримінальна справа № 1-696/09 розглянута в Автозаводському районному суді з постановленням 20.11.2009 року вироку, відповідно до якого ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 176, ч.3 ст. 28, ст.. 203-1 ч.2, ч.1 ст.209, ч.3 ст. 28, ст.. 301 ч.3, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з обігом дисків для лазерних систем зчитування, матриць, обладнання та сировини для їх виготовлення, а також з відтворенням, розповсюдженням на аудіо- та відеокасетах, дисках та інших носіях інформації строк на 1 рік з конфіскацією порнографічної відеопродукції, з конфіскацією та знищенням всіх примірників товарів, з конфіскацією та знищенням дисків для лазерних систем зчитування, без конфіскації коштів та майна, одержаного злочинним шляхом та без конфіскації майна. Відповідно до вимог ст.. 75,76 КК України звільнено засудженого нікітюка ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік, покладено на нього обов`язки періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи та повідомляти про зміну місця проживання та роботи. Запобіжний захід відносно нікітюка ОСОБА_6 залишено попередній підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу. Кошти вилучені під час обшуку повернуто у власність засудженого ОСОБА_4 . Цивільні позови ТОВ «Відео сервіс», ТОВ «Геміні», ТОВ «Українська ДВД компанія», ТОВ «Сідоком Україна», ТОВ «Пік-відео» залишено без розгляду. Вирішено питання речових доказів. Під час постановлення вироку судом не було вирішено питання про зняття арешту з майна заявника ОСОБА_4 .
Заявник ОСОБА_4 заявлену вимогу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у клопотаннях.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти скасування арешту, оскільки по даній кримінальній справі постановлено вирок та необхідності у даному арешті немає.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що подана заява про зняття арешту з майна підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до п.9 розділу ХІ «Перехідні Положення» КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Відповідно до ч.4 ст. 21 КПК України здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.
Наявність арешту майна грубо порушує права власника, створює перешкоди у здійсненні права володіти користуватися та розпоряджатися майном до теперішнього часу.
Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваних, обвинувачених, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
При цьому, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Відповідно до статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Згідно ч 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого в ОВС СУ УМВС України в Полатвській області ОСОБА_5 порушено кримінальну справу № 08315107 та прийнято її свого до свого провадження.
Постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 17.11.2008 року накладено арешт на вклади, коштовності та іше майно, де б воно не знаходилось, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 . Даний арешт було накладено у кримінальній справі № 08315107 (т. 4 а.с.105).
Вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 176, ч.3 ст. 28, ст.. 203-1 ч.2, ч.1 ст.209, ч.3 ст. 28, ст.. 301 ч.3, ч.1 ст. 70 КК України, ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 176, ч.3 ст. 28, ст.. 203-1 ч.2, ч.3 ст. 28, ст.. 301 ч.3 КК України, ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 176, ч.3 ст. 28, ст.. 203-1 ч.2, ч.3 ст. 28, ст.. 301 ч.3 КК України, ОСОБА_9 було визнано у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 176, ч.3 ст. 28, ст.. 203-1 ч.2, ч.3 ст. 28, ст.. 301 ч.3 КК України.
ОСОБА_4 було засуджено до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з обігом дисків для лазерних систем зчитування, матриць, обладнання та сировини для їх виготовлення, а також з відтворенням, розповсюдженням на аудіо- та відеокасетах, дисках та інших носіях інформації строк на 1 рік з конфіскацією порнографічної відеопродукції, з конфіскацією та знищенням всіх примірників товарів, з конфіскацією та знищенням дисків для лазерних систем зчитування, без конфіскації коштів та майна, одержаного злочинним шляхом та без конфіскації майна. Відповідно до вимог ст.. 75,76 КК України звільнено засудженого нікітюка ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік, покладено на нього обов`язки періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи та повідомляти про зміну місця проживання та роботи. Запобіжний захід відносно нікітюка ОСОБА_6 залишено попередній підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу. Кошти вилучені під час обшуку повернуто у власність засудженого ОСОБА_4 . Цивільні позови ТОВ «Відео сервіс», ТОВ «Геміні», ТОВ «Українська ДВД компанія», ТОВ «Сідоком Україна», ТОВ «Пік-відео» залишено без розгляду. Вирішено питання речових доказів.
Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 14.12.2010 року ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20.11.2009 року.
Заявником отримано у державного реєстратора інформаційну довідку № 192054824 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої накладено арешт на нежиле приміщення, Магазин промтоварів, адреса: АДРЕСА_1 , що належить власнику ОСОБА_4 , згідно постанови про накладення арешту на майно, б/н, 25.12.2008 року, Слідчий ОВС СУ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, магазин промислових товарів за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 58,9 кв.м. належить ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області про оформлення права власності.
Таким чином, не скасована постанова слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 17.11.2008 року про накладення арешту на вклади, коштовності та іше майно, де б воно не знаходилось, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суттєво обмежує його майнові права.
Арешт на майно ОСОБА_4 накладений на підставі постанови слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Полтавській області від 17.11.2008 року.
Тобто, процесуальне рішення слідчого прокуратури стосовно арешту майна прийняте під час дії Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року.
Під час постановлення вироку по кримінальній справі відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , рішення про скасування накладеного арешту на майно ОСОБА_4 судом не прийняте.
На теперішній час КПК України 1960 року втратив чинність, натомість 20 листопада 2012 року набрав чинності новий КПК України від 13 квітня 2012 року.
Відповідно до п. 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно з ч. 1ст .409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.
У п. 8 ч.1 ст.324 КПК України (1960 року) зазначено, що постановляючи вирок суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Слід враховувати, що в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна ОСОБА_4 , потреба відпала, на теперішній час прокурор не наділений правом самостійно вирішувати питання про скасування арешту майна, тому суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України (1960 року), ст.ст. 100, 170, 174, п.9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України (2012 року) суд, -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту з майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 17.11.2008 року на вклади, коштовності та інше майно де б воно не знаходилось, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 .
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м.Кременчука шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1