Справа № 301/434/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та
представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/745/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ :
ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2020 року продовжено обвинуваченому за ч. 4 ст. 190 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 12.06.2020 включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Іршавського районного суду знаходиться кримінальне провадження, в якому ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що за вчинені діяння обвинуваченому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. В ухвалі також вказується на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 03.01.2020 щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 630600 гривень, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого злочину), та даних про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні, не встановлено. Тому, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що наведені в ухвалі ризики нічим не підтверджені і є припущеннями. Зазначає, що прокурором не доведено того, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .. Разом із тим, вказує на те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, інших злочинів не вчиняв, не порушує дисципліни в слідчому ізоляторі. Вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого достатнім буде запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт. Просить, ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою обвинуваченому ОСОБА_6 обрати менш суворий запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити; прокурора ОСОБА_5 та представника потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , неявка якого із урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинувачений повідомлений відповідно до вимог закону; заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший день чи бажання приймати участь у розгляді апеляційної скарги не подавав; у розгляді апеляційної скарги приймав участь захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 , який не заперечував щодо розгляду контрольного провадження за відсутності обвинуваченого.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.
Тому, колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинене.
Окрім того, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що наведені в ухвалі суду ризики нічим не підтверджені та є припущеннями, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Із цих підстав, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено того, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , і що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого достатнім буде запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, інших злочинів не вчиняв, не порушує дисципліни в слідчому ізоляторі, - апеляційний суд вважає такими, що також не спростовують і не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на період судового розгляду, але не більше ніж на 2 місяці (до 12.06.2020).
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та покарання, яке передбачено за його вчинення, а також обставини та характер діянь, які інкримінуються ОСОБА_6 , дають обґрунтовані підстави вважати про наявність вищезгаданих ризиків, запобіганню яких, на переконання апеляційного суду, буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На будь-які інші факти у підтвердження доводів про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, в апеляційній скарзі не вказується, і на такі сторона захисту не посилалася в ході її розгляду.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті судового рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2020 року, якою обвинуваченому за ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 12.06.2020 включно, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :