Справа № 569/960/20
УХВАЛА

07 квітня 2020 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області, в складі суду: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеконференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007216 від 26.11.2019 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 263, ст. 348 КК України та клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Рівненському міському суді перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 . Вказує, що заявлені ризики передбачені п.п.1,3,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати. Так, зважаючи на тяжкість покарання, у вчиненні яких останній обвинувачується, відсутність у нього стимулюючих факторів як постійне місце проживання та роботи, він не одружений, а також, що будучи раніше судимим, ОСОБА_6 , а саме 01.03.2017 за ч.1 та ч.2 ст. 263 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив новий особливо тяжкий злочин, на момент вчинення якого перебував у розшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків. Наведене вказує на суспільну небезпечність ОСОБА_6 , а також що він може вчинити інші злочини. Перебуваючи на волі, останній може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам. Просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Захисник обвинуваченого просив застосувати домашній арешт.

Обвинувачений просив також застосувати домашній арешт, оскільки у нього незадовільний стан здоров`я.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Можливість ОСОБА_6 переховуватися від правоохоронних органів та суду, суд вважає такі дії вірогідними, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає довічне позбавлення волі, доказів про існування міцних соціальних зв`язків не подано, він не одружений, не працює, осіб, які б перебували на його утриманні не має, що вказує на існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, на момент вчинення якого перебував у розшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків, а також обставини та характер вчинення злочину, у яких обвинувачується, їх суспільну небезпечність, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам. Щодо існування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведено.

Таким чином, слід продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, через те, що злочин який інкримінується останньому є особливо тяжким, вчинений із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 05 червня 2020 року, без визначення розміру застави.

Обвинуваченого утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 05 червня 2020 року.

У судовому засіданні оголосити перерву до 15.05.2020, 14:00 год.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019, № 4-р/2019.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3