Провадження №11-кп/801/1442/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2019, якою відмовлено в задоволенні клопотання про заміну покарання на більш м`яке відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
засуджено вироком Апеляційного суду Вінниької області від 09.03.2004 за п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання: 30.07.2002.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2019 засудженому ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну покарання не більш м`яке.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ч. 1 ст. 82 КК України передбачено лише можливість заміни більш м`яким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Тобто, заміна до призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі, не передбачена і можлива виключно на підставі ч. 2 ст. 87 КК України, що виходить за межі повноважень суду.
Суд не є суб`єктом, уповноваженим на виконання позитивного обов`язку держави із задоволення вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та задовольнити клопотання, замінити засудженому довічне позбавлення волі на строкове покарання позбавлення волі на строк 20 років.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що у своєму рішенні від 12.03.2019 Європейський Суд з прав людини (справа №41216/13) зазначив, що існуючий в Україні режим для довічно ув`язнених не відповідає меті їх реабілітації.

Практика Суду дозволяє умовно-дострокове звільнення засуджених до довічного позбавлення волі.

Адвокат також зазначає, що відповідно до ст. 9 Конституції України міжнародні договори, згода на яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а тому відсутність такого механізму у нормах національного законодавства не може бути перешкодою для задоволення клопотання.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку адвоката, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Вінниької області від 09.03.2004 за п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно частини першої статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», роз`яснено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі частини першої статті 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Положеннями статті 51 КК України передбачено як окремі види покарань за вчинення злочинів, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Таким чином, зі змісту положення частини першої статті 82 КК України вбачається, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.

Посилання адвоката на практику Європейського Суду з прав людини є безпідставним, оскільки його рішення не створюють механізм вирішення такого питання у нормах національного законодавства.

При розгляді справи «Вінтер і інших проти Об`єднаного Королівства» 09.07.2013 в Європейському суді було обговорено питання законності застосування довічного ув`язнення в Договірних країнах, де Україна була згадана в числі 5 країн, в якій хоча законодавством і не передбачено умовно-дострокове звільнення при пожиттєвому ув`язненні, проте довічно засудженим дозволено клопотати перед Президентом про помилування, що не було визнано порушенням міжнародних норм.

Так, частиною першою статті 87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.

Згідно з частиною другою статті 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Таким чином, КК України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Отже, твердження адвоката про те, що призначення засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі є порушенням державою Україна його прав, передбачених статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд з викладених вище підстав вважає необґрунтованими.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , є необґрунтованою, а тому її слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2019 про відмову в задоволенні клопотання про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання на більш м`яке без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4