Справа № 738/473/20
№ провадження 1-в/738/78/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю

прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представників установи ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання -

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2020 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, обґрунтоване тим, що він характеризується позитивно, мав стягнення які погашені у встановленому законом порядку, працює, до роботи відноситься добросовісно, має одне заохочення.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити. Повідомив, що характеризуєтся позитивно, постійно працює з 2017 року, а до того приймав участь у 2-х годинних відпрацюваннях, бере участь у роботах з благоустрою. Вказав, що приймав участь у бойових дія, після чого виникли проблеми зі здоров`ям. Має одне заохочення та мав чотирнадцять стягнень, які погашені. Більшість стягнень були за невиконання команди «підйом», а також мав стягнення за користування забороненим предметом.
Захисник у судовому засіданні клопотання засудженого підтримала, просила його задовольнити. Вказала, що у засудженого позитивна поведінка та сумлінне ставлення до праці, є заохочення, стягнення погашені, він є учасником бойових дій.
Представник установи ОСОБА_6 у судовому засіданні 16.04.2020 року вказав, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в установі з 2016 року, системно допускав порушення, за що отримав 14 стягнень, одне стягнення знято достроково за заохочення, інші погашені. На даний час працює, не допускає порушень, приймає участь у 2-х годинних відпрацюваннях.
Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі. Направив до суду постанову № 33 від 30.04.2020 року, якою комісія визнала передчасним застосування до засудженого ОСОБА_4 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення.

Прокурор в судовому засіданні у задоволенні клопотання просив відмовити, оскільки засуджений хоч і працює, але не постійно та мав стягнення.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що засуджений ОСОБА_4 до 2019 року не працював на підприємстві, а лише з січня 2019 року по квітень 2020 року за угодою, але не завжди виходив на дільницю. Він нетривалий час працював, а тому клопотання про його заохочення не подавалось. Коли працював, то роботу виконував належним чином. На підприємстві робота є завжди.

Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідка та дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду справи. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Судом встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2015 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.12.2015 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 задоволено частково. Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2015 року щодо ОСОБА_4 змінено в частині вирішення долі речових доказів, виключено з вироку рішення щодо повернення мобільного телефону «Айфон-4» потерпілому ОСОБА_9 та зазначено: «мобільний телефон «Айфон-4» реалізувати у встановленому порядку в рахунок відшкодування ОСОБА_4 шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_9 ».

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.07.2016 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08.12.2015 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін, а касаційну скаргу захисника без задоволення.

Згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 07.11.2016 року зараховано у строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 04.06.2015 року по 07.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 28.09.2015 року.

З характеристики засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 перебуваючи в Київському СІЗО режим тримання не порушував, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, до праці не залучався, не заохочувався.

З 28.03.2016 року і по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91» де за період відбування покарання систематично допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що отримав 14 стягнень, одне з яких достроково зняте, інші погашені у встановленому законом порядку. Перебував на оперативно-профілактичному обліку в установі з 01.11.2018 року по 02.09.2019 року, як особа схильна до допущення злісних порушень режиму тримання. В опалювальний період 2017-2018 років був залучений на громадських засадах робітником котельні установи, до роботи відносився сумлінно та старанно, має заохочення у вигляді дострокового зняття раніше накладеного стягнення. В періоди з 01.11.2018 року по 30.04.2018 року, з 02.12.2019 року по 22.12.219 року та з 02.02.2020 року по даний час працевлаштований робітником швейної дільниці, до роботи відноситься посередньо, заохочень не має.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання порушував встановлений порядок відбування покарання, за що 14 рази був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, останній раз 21.02.2019 року. Хоча одне стягнення достроково зняте, а інші погашені у встановленому законом порядку, вказане свідчить, що у засудженого ОСОБА_4 відсутня сумлінна поведінка за увесь період відбування покарання, а лише перед настанням відповідного строку, з якого до нього можливо застосувати пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, суд не вбачає у поведінці засудженого ОСОБА_4 сумлінного ставлення до праці за весь час відбування покарання, тому що, хоч він і працював, однак не постійно, до праці відносився посередньо.

Враховуючи, поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період строку відбування покарання, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1