Справа № 646/1584/17
Провадження № 1-кп/645/322/20
УХВАЛА
Іменем України

04 червня 2020 року колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 05 грудня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , 1988 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

в с т а н о в и л а:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Присутня в судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання подане раніше прокуром ОСОБА_8 , яке міститься в матеріалах кримінального провадження, в частині обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без застосування застави; надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення у розшук обвинуваченого.

Клопотання вмотивоване тим, що у березні-квітні 2014 року (точний час не встановлено) у громадянина України, мешканця м.Донецьк, ОСОБА_7 , який з 28.08.2009 року працював у ГУ МВС України в Донецькій області за адресою: м.Донецьк, вул.Челюскінців, 53, виник злочинний умисел, направлений на участь у діяльності терористичної організації «ДНР», зокрема, у діяльності силового блоку вказаної терорристичної організації «ДНР», а саме у «ДГУ МВД ДНР», яка діяла під керівництвом іншої невстановленої особи. ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, разом з іншими невстановленими на даний час особами, діючи умисно та за попередньою змовою, нехтуючи вищевказаними нормами законодавства України, розуміючи, що кінцевим результатом діяльності самопроголошеної «ДНР» (Донецька область, м.Донецьк), є зміна меж території та державного кордону України, маючи намір підтримати діяльність вказаної терористичної організації, у тому числі направленої на порушення порядку, встановленого Конституцією України, взяв участь у діяльності терористичній організації «ДНР» (Донецька область, м.Донецьк). Вказані злочинні дії ОСОБА_7 сприяли незаконній діяльності керівництва та учасників «ДНР» на території Донецької області та м.Донецьк, у тому числі озброєним конфліктам, актам тероризму, залякуванню населення, вбивствам громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, скоєнню інших тяжких та особливо тяжких злочинів, що призвело до дестабілізації, розпалювання ворожнечі та ескалації у регіоні, знищення важливих обєктів, пошкодження життєзабезпечуючих комунікацій, спричинення тяжких тілесних ушкоджень громадянам та їх загибелі. Перебуваючи на території м.Донецьк, вступив та надав згоду на участь у вказаній терористичній організації, домовившись про свою роль у ній в якості старшини господарського відділу забезпечення «ДГУ МВД ДНР», особисто і спільно з іншими невстановленими особами здійснював териористичну діяльність, а саме: пропагував і поширював ідеологію тероризму, викликав у місцевого населення та представників органів влади страх розправи над ними у разі невизнання чи супротиву терористичного режиму, сприяв закріпленню влади «ДНР».

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України тобто участь у терористичній організації та сприянні її діяльності.

В клопотанні прокурор зазначає, що 22.12.2016 року ОСОБА_7 відповідно до положень ст.135 КПК України засобами поштового зв`язку повідомлено про підозру (16.02.2017 р. та 22.06.2018 р. про зміну раніше повідомленої підозри) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України. Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.258-3 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Постановою слідчого від 04.01.2017 року ОСОБА_7 оголошено у розшук. За фактом розшуку підозрюваного ОСОБА_7 на підставі доручення слідчого Ізюмським ВП ГУНП в області 19.01.2017 р. заведено ОРС №8117003 категорії «Розшук», розшук останнього триває. Сторона обвинувачення має достовірну інформацію про те, що обвинувачений ОСОБА_7 дійсно переховується від суду та перебуває на території проведення АТО, а саме на тимчасово окупованій території України в Донецькій області (дані відповідно до показів свідків та довідки Ізюмського ВП). 23.01.2017 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова по справі №646/472/17 задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У подальшому дозвіл надавався ухвалою суду від 16.05.2018 року, строк дії ухвали суду сплинув 15.11.2018 року коли обвинувальний акт вже знаходився на розгляді в суді. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.02.2017 року по справі №646/950/17 клопотання слідчого задоволено та надано дозвіл на здійснення спеціального розслідування стосовно ОСОБА_7 . Крім того, прокурор посилається на те, що на цей час виникла необхідність у вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 та оголошення його у розшук. Зазначає, що на цей час існує головний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 може перебуваючи на волі перешкоджати проведенню судового розгляду в строки, встановлені законом, тому що він будучи працівником правоохоронного органу, умисно, ігноруючи вимоги діючого законодавства України, внаслідок помилкових думок про ймовірну безкарність за свої вчинки, вчинив протиправні та особливо небезпечні діяння, за які передбачене кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, а також вже виїхав за межі України. Разом з тим, вказує що ОСОБА_7 вчинив тяжке кримінальне правопорушення - злочин проти громадської безпеки, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років; обіймав посаду співробітника правоохоронного органу та користуючись своїми зв`язками, у тому числі серед своїх колег, які на цей час працюють в органах поліції Донецького регіону, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; виїхав за межі України, тим самим ухиляється від явки до органів суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення, або бути причетним до раніше вчинених аналогічних кримінальних правопорушень.

Прокурор вважає, що саме такий запобіжний захід обумовлений тим, що за матеріалами криміального провадження є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи на волі, може перешкоджати судовому розгляду та впливати на свідків, у тому числі через своїх близьких родичів. Крім цього, слід зазначити, що ОСОБА_7 мешкає на іншій не підконтрольній території України.

Зазначає, що до цього часу, під час попередніх судових засідань ОСОБА_7 жодного разу не з`явився на виклики суду, не надалося за можливе допитати у якості свідків всіх наявних у сторони обвинувачення свідків.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та здійснення спеціального судового провадження, не заперечувала щодо надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення у розшук обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про здійснення спеціального судового провадження та обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та задоволенню клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення у розшук обвинуваченого, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Враховуючи, що прокурор не надав суду докази про те, що ОСОБА_7 знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, докази перебування обвинуваченого на території проведення антитерористичної операції або на непідконтрольній України території, підстави для здійснення спеціального судового провадження відсутні.

Відповідно до ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише через тяжкість злочину неприпустимо, обов`язковою умовою взяття особи під варту має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш мякі запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу до початку розгляду клопотання в суді може не прибути до суду за судовим викликом, що підтверджується матеріалами справи та свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш мяких запобіжних заходів, колегія суддів приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 187 КПК України у разі неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю, слідчий суддя, суд має право постановити ухвалу про привід підозрюваного, обвинуваченого, якщо він не зявився для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу, або ухвалу про дозвіл на його затримання з метою приводу.

Якщо слідчий, прокурор подав разом з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно з ст. 189 цього Кодексу (розглядає клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу).

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, колегія суддів позбавлена можливості зясувати його позицію щодо даного клопотання, в теперішній час відсутні відомості про фактичне місце знаходження обвинуваченого, одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором подано клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу, колегія суддів доходить до висновку про необхідність у відмові в задоволенні клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судові засідання не зявляється тривалий час, причини його неявки суду невідомі, місцезнаходження обвинуваченого суду не відомо, у звязку з чим суд позбавлений можливості переконатися в тому, що обвинувачений дійсно обізнаний про день та час розгляду справи та ухиляється від явки в судові засідання.

Враховуючи те, що відповідно до положень частини 2 статті 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обовязковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та даних щодо ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від явки у судове засідання немає, колегія суддів вважає необхідним на підставі положень статті 335 КПК України зупинити судове провадження відносно ОСОБА_7 та оголосити його у розшук.

Керуючись ст.ст. 187-190, 323, 335, 372 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_8 про здійснення спеціального судового провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - відмовити.

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 відмовити.

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єнакієво Донецької обл., громадянина України, українця, раніше не засудженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіджного зазходу у вигляді тримання під вартою.

Оголосити у розшук обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єнакієво Донецької обл., громадянина України, українця, раніше не засудженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Зупинити судовий розгляд за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 05 грудня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , 1988 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України на час розшуку обвинуваченого.

В разі розшуку обвинуваченого ОСОБА_7 доставити його до Фрунзенського районного суду м.Харкова для можливості призначення і розгляду справи по суті.

Коії ухвали надіслати до виконання на адресу Ізюмського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області та для контролю до прокуратури Харківської області.

Ухвала в частині надання дозволу на затримання з метою приводу втрачає законну силу 04 грудня 2020 року.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10 червня 2020 року.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3