Справа № 352/1125/20
Провадження № 11-сс/4808/138/20
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово підозрюваному ОСОБА_8 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)», на строк 60 днів, без визначення розміру застави.
Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що вказану ухвалу вважає незаконною через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на встановлені органом досудового розслідування обставини та вказує, що докази є вагомими, дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Стверджує, що підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості». Зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Пояснює, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість передбаченого покарання. Знаходячись на волі, має реальну можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків, інших підозрюваних, оскільки має вплив на вказаних осіб, при цьому не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення злочину. Має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може координувати свої дії з невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження. Існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки його затримано безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, проявлена зухвалість доводить те, що, будучи на волі, він може продовжити злочинну діяльність. Звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини потрібно враховувати суспільний інтерес. Наголошує на неможливості запобігання наведеним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу. Вважає, що до підозрюваного доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інших запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2020 року клопотання прокурора задоволено частково, обрано ОСОБА_8 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт на строк два місяці до 17 серпня 2020 року.
Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що у судовому засіданні не було обґрунтовано твердження, що «поза розумним сумнівом» не можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. З урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, та обставин, передбачених п. 4, 5, 11 ч .1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, має молодий вік, раніше не судимий, має постійне місце проживання та праці, хоча працює неофіційно, слідчий суддя вважав за доцільне обрати запобіжний захід ОСОБА_8 цілодобовий домашній арешт, що полягає у забороні залишати житло цілодобово із застосування електронних засобів контролю. Дійшов висновку, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків під час розгляду справи в суді.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу, з мотивів викладених у ній, вважає, що відносно ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі не погоджується з видом запобіжного заходу, який застосований відносно ОСОБА_8 , домашнім арештом, вказує на підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В той час, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, в суді першої інстанції долученими до клопотання копіями доказів підтверджено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, - незаконного позбавлення волі людини з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, вимозі передачі чужого майна з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та погрозою розголошення відомостей, які потерпілий та його близькі родичі бажають зберегти в таємниці, за попередньою змовою групою осіб, за обставин викладених у повідомленні про підозру (а.п. 49-51).

Також, сукупність відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах дали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховуватися від органів досудового розслідування , незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином , вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, має молодий вік, раніше не судимий, має постійне місце проживання та праці, хоча працює неофіційно.
Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, які згідно з ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості злочинів, у санкціях передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років та на строк від трьох до семи років.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення не навела переконливих доводів того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 буде недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.
Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного, та правильно оцінюючи їх, також в сукупності з іншими доказами, які підтверджували заявлені слідчим ризики, зробив висновок по вирішенню клопотання.

Під час апеляційного розгляду прокурором не наведено таких обставин, які можуть вказувати на те, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, а також, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.
На думку суду апеляційної інстанції, за встановлених під час розгляду клопотання слідчого обставин слідчий суддя правильно дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_8 не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

З огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, їх обставини, наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведення стороною обвинувачення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти цим ризикам, інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України, слідчий суддя мав всі підстави для висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту.

Перевіривши доводи прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, яке не порушує прав обвинуваченого, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 27, 176-178, 181, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово підозрюваному ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5