УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 7 листопада 2019 року, про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зняття з неї судимості.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_6 про зняття з неї судимості.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зняття з неї судимості відмовлено.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною. Вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зняття з неї судимості .
Зазначає, що строк відбування покарання ОСОБА_6 розпочався 20.11.2014 року, тобто в строки, коли в ст.91КК України була відсутня така ознака, як недопущення зняття судимості до закінчення строків у випадках засудження за умисний тяжкий злочин.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
У жовтні 2019 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_6 про дострокове зняття з неї судимості.

З клопотання вбачалося, що на теперішній час пройшло більш ніж половина строку погашення судимості, передбаченого ст. 89 КК України. ОСОБА_6 повністю усвідомила свою поведінку, виключно позитивно характеризується, є студенткою факультету ресторанно-готельного та туристичного бізнесу Київського національного торгівельно-економіного університету. З 26.07.2018 року працює на посаді адміністратора дочірнього підприємства «Готельний комплекс «Турист» ПрАТ «УКРПРОФТУР», за місцем роботи характеризується також виключно позитивно.
Посилаючись на вказане в клопотанні ставиться на вирішення питання про дострокове зняття з ОСОБА_6 судимості.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч.2 ст.91 КК України зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст.89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.
Оскільки, ОСОБА_6 була засуджена вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.09.2012 року за скоєння умисного тяжкого злочину, суд прийшов до переконання про необхідність відмови в задоволенні її клопотання про зняття судимості.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
Відповідно до положень ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
Згідно з п.8 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Відповідно до вимог ч.1 ст.90 КК України строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.
Згідно ч.1 ст.91 КК України, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у ст.89 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 була засуджена вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.09.2012 року за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.11.2015 року звільнена умовно-достроково, невідбутий термін покарання 1 місяць 4 дні.
Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_6 дійсно була засуджена за скоєння умисного тяжкого злочину та 16.01.2015 року звільнена з місць позбавлення волі умовно-достроково.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про дострокове зняття з ОСОБА_6 судимості, суд послався на положення ч.2 ст.91 КК України, відповідно до яких зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст.89 КК України, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

Разом з тим, така позиція суду не відповідає вимогам закону.
Так, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.09.2012 набрав чинності 06.11.2012 року після його перегляду апеляційним судом Миколаївської області, а строк відбування покарання ОСОБА_6 розпочався 20.11.2014 року, тобто до набрання чинності змін внесених до ст.91 КК України, щодо заборони зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст.89 КК України, у випадках засудження особи за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

Частина 2 ст.91 КК України, якою і керувався суд, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , була доповнена ЗУ № 1698-VII від 14.10.2014 року «Про Національне антикорупційне бюро України», який набрав чинності 25.01.2015 року, тобто після вчинення ОСОБА_6 злочину та постановлення Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 03.09.2012 року стосовно неї вироку.

Зазначені вище зміни до ст. 91 КК України погіршують становище ОСОБА_6 в частині правових наслідків судимості за умисний тяжкий злочин, оскільки, на момент вчинення ОСОБА_6 злочину, постановлення стосовно неї вироку та на час виконання вироку, вона мала право звернутися до суду з клопотанням про зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст. 89 КК України навіть у випадку засудження її за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6 про зняття з неї судимості.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2016 року ОСОБА_6 була звільнена з Уманської виправної колонії умовно-достроково на 1 місяць 4 дні. На теперішній час пройшло більш ніж половина строку погашення судимості, передбаченого ст. 89 КК України. ОСОБА_6 повністю усвідомила свою поведінку, виключно позитивно характеризується, є студенткою факультету ресторанно-готельного та туристичного бізнесу Київського національного торгівельно-економіного університету. З 26.07.2018 року працює на посаді адміністратора дочірнього підприємства «Готельний комплекс «Турист» ПрАТ «УКРПРОФТУР», за місцем роботи характеризується також виключно позитивно (а.п.14-20).
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_6 після відбуття покарання своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення. А тому існують правові підстави для зняття з неї судимості до закінчення строків, зазначених у ст. 89 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 7 листопада 2019 року, відповідно до положень п.4 ст. 409, ст. 413 КПК України, підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п ос т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 7 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зняття з неї судимості скасувати.
Постановити нову ухвалу.
Клопотання ОСОБА_6 задовольнити, зняти з ОСОБА_6 судимість за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.09.2012 року.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді