КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2044/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008373, по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балкаш Республіки Казахстан, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року за результатами підготовчого судового засідання ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 10 травня 2020 року включно.
В поданих апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просять скасувати зазначену ухвалу суду, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із неповнотою судового розгляду і порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.
В обґрунтування апеляційних вимог посилаються на те, що взяті до уваги судом першої інстанції доводи прокурора про наявність станом на дату розгляду клопотання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є необґрунтованими. Зокрема, 12.03.2020 року обвинувачений був звільнений з ДУ «Київський слідчий ізолятор» і одразу був затриманий працівниками поліції. 13.03.2020 року його доставили його в судове засідання, де йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
За доводами апелянтів, без врахування судом залишилось і те, що згідно консультативного висновку Київського клінічного онкологічного центру від 10.03.2020 року у обвинуваченого виявлено онкологічне захворювання, і в умовах перебування під вартою він не зможе отримати достатню та належну медичну допомогу, зокрема у зв`язку із необхідністю проходження додаткових обстежень і діагностики.
Крім цього, захисник зазначає про відсутність доказів в обґрунтування наявності ризиків впливу обвинуваченим на свідків та потерпілого або факту переховування від суду у минулому. Також, як вважає апелянт, судом було порушено право на захист обвинуваченого, оскільки не розглянуто клопотання захисника про обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту і залучено нового захисника для проведення окремої процесуальної дії без згоди обвинуваченого.
За результатами апеляційного розгляду просять ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на обвинуваченого певних обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка підтримала подані апеляційні скарги, прокурора, яка заперечувала проти їх задоволення, вивчивши матеріали контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом належно дотримані.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів контрольного провадження, в провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008373, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2020 року за клопотанням прокурора обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 10 травня 2020 року включно.
Задовольняючи клопотання прокурора про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд мотивував своє рішення тим, що матеріали кримінального провадження свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозруу вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, та продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , та дані про його особу, колегія суддів приходить до висновку про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на які посилаються прокурор у своєму клопотанні, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні. Також матеріали провадження подані апеляційні скарги не містять достатніх даних, які б свідчили про те, що менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні.
З наведених підстав колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який виправдовує обмеження права ОСОБА_8 на свободу.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , суд врахував також дані, які характеризують його особу та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, у тому числі і ті на які посилається сторона захисту у поданих апеляційних скаргах.

Посилання апелянтів на порушення прокурором положень ч.1 ст.199 КПК України, дійсно мають місце, оскільки прокурор надав обвинуваченому копію клопотання менше, ніж за 3 години до початку засідання. Проте, на переконання суду, згадане порушення не є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке може свідчити про незаконність судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Оскільки ухвала суду першої інстанції в частині обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу відповідає вимогам ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення поданих апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року в частині, якою обрано запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 10 травня 2020 року включно, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , - без задоволення.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4