Номер провадження: 11-сс/813/1094/20
Номер справи місцевого суду: 522/9325/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 12 червня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002160 від 11 червня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за забороною залишати житло в нічний період доби з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України на які слідчий посилається у своєму клопотанні є взагалі не обґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами.

Зокрема, ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування слідчий суддя обґрунтував виключно тяжкістю злочину, що інкримінується ОСОБА_8 .

Крім того, недоведеним є ризик, що підозрюваний може впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Висновки слідчого судді про відсутність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків також не відповідають дійсності, оскільки останній є засновником та директором Приватного підприємства «ТАМСІ ПЛЮС», тобто він має постійну роботу, та через застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою діяльність вказаного підприємства фактично паралізована.

Захисник зазначив, що слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу підозрюваного, який позитивно характеризується, проживає разом зі своїми батьками за місцем реєстрації, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження апеляційний суд, керуючись ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався зазначених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Так, відповідно до клопотання слідчого ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він з 10 на 11 червня 2020 року перебував в розважальному закладі «Крафт», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Усенська, 89 на дні народженні своєї знайомої, де він відпочивав та вживав спиртні напої. 11 червня 2020 року приблизно о 01:20, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_8 вийшов із зазначеного закладу в компанії інших відпочиваючих, де у нього та потерпілого ОСОБА_10 розпочався конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, який згодом переріс у штовханину та бійку, яку зупинили присутні. Однак після цього, штовханина та бійка розпочалась між ОСОБА_10 та присутнім у компанії відпочиваючих ОСОБА_11 , та в той час, коли між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 продовжувалася бійка, у ОСОБА_8 , який, будучи обуреним попередньою поведінкою потерпілого відносно нього, виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Далі ОСОБА_8 , з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , дістав з карману своїх штанів заздалегідь заготовлений предмет зовні схожий на ніж та, тримаючи вказаний предмет у правій руці, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, використовуючи фактор раптовості, несподівано для потерпілого підійшов до нього ззаду та, в той час, коли між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 відбувалася бійка та останній не міг чинити опір ОСОБА_8 , наніс один удар даним предметом потерпілому ОСОБА_10 в поперекову зону зліва, спричинивши проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням великого сальника, поперекових м`язів, внутрішньочеревної кровотечі.

Після цього, з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілого ОСОБА_10 доставлено до Міської клінічної лікарні № 1, де йому було надано невідкладну медичну допомогу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- оглядом місця події за адресою: м.Одеса, вул.Успенська 89, в ході якого виявлено та вилучено 4 змиви речовини бурого кольору;

- оглядом місця події в МКЛ №1 за адресою: м.Одеса, вул.М`ясоїдівська, 32, в ході якого виявлено та вилучено одяг потерпілого ОСОБА_10 , а саме: кросівки з плямами речовини бурого кольору; сорочка білого кольору з порізом та плямами речовини бурого кольору; брюки сірого кольору та плямами речовини бурого кольору;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що в ніч з 10 червня 2020 року на 11червн 2020 року він разом із компанією перебуваа на дні народженні своєї знайомої у розважальному закладі «Крафт`ю Коли відпочиваючі з закладу, і він в тому числі, вийшли на вулицю у нього зав`язався конфлікт з ОСОБА_13 Після чого конфлікт зупинився та ОСОБА_14 , який також був серед їх компанії почав одразу бійку з ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_14 відійшов від ОСОБА_13 і ОСОБА_13 почав бійку з ОСОБА_11 . В цей час до ОСОБА_13 ззаду підбіг ОСОБА_14 та наніс йому удар правою рукою в область попереку та лівою рукою в область плеча чи голови. Після цього ОСОБА_14 відійшов від ОСОБА_13 та ОСОБА_13 разом із ОСОБА_11 впали на землю, після чого їх роздійняли оточуючі та в цей момент ОСОБА_11 побачив, що у ОСОБА_13 спина в крові;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який надав аналогічні свідчення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що в ніч з 10 червня 2020 року на 11 червня 2020 року вона відпочивала на дні народженні своєї знайомої у розважальному закладі «Крафт», що розташований за адресою: м.Одеса, вул.Успенська, 89 разом з і своїм хлопцем ОСОБА_17 та іншими знайомими. Коли всі вийшли на двір між ОСОБА_13 і ОСОБА_14 почалася бійка, після чого між ОСОБА_13 та ОСОБА_18 почалася бійка та штовханина. Хто саме наніс ножове тілесне ушкодження ОСОБА_13 вона не бачила, так як її по обличчю вдарив ОСОБА_14 , коли вона намагалась зупинити дії останнього. Разом із цим, перебуваючи в Приморському ВП до неї підійшов ОСОБА_14 та пропонував їй грошову винагороду за та, щоб вона не писала на нього заяву до поліції;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , яка повідомила, що в ніч з 10 червня 2020 року на 11 червня 2020 року вона відпочивала на дні народженні своєї знайомої у розважальному закладі «Крафт», де на вулиці між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виник конфлікт та бійка. Вона відтягнула свого хлопця ОСОБА_14 в бік та почала заспокоювати, після чого побачила, що ОСОБА_13 сидить на бордюрі і вся його сорочка в крові. Разом із цим, ОСОБА_19 повідомила, що коли вона їхала зі своїм хлопцем ОСОБА_14 до Приморського ВП, останній передав їй ніж та сказав покласти його до її сумки. Згодом вона зрозуміла, що ОСОБА_14 наніс ножове поранення ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду місця події від 11 червня 2020 року, а саме ділянки місцевості розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено в сумці гр. ОСОБА_19 , чорний розкладний ніж, розміром 13 см;

- протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином, згідно з вимогами ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального переслідування.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК України підтверджується і тими обставинами, що у ОСОБА_8 не має сім`ї та утриманців.

Крім того, раніше ОСОБА_8 вже притягався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України і на теперішній час в суді першої інстанції на стадії судового розгляду знаходиться інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні аналогічного злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Викладені обставини характеризують підозрюваного виключно з негативної сторони, як особу схильну до вчинення злочинів із застосуванням насильства та свідчать про існування ризику, передбаченого п.5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може продовжувати вчиняти нові злочини.

Крім того, у випадку застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі останній матиме безперешкодну можливість впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Вказаний ризик підтверджується показаннями свідка ОСОБА_16 , яка під час допиту зазначала, що у приміщені Приморського ВП до неї підходив ОСОБА_8 та пропонував їй грошову винагороду за та, щоб вона не писала на нього заяву до поліції.

Крім того, свідок ОСОБА_19 , яка є дівчиною підозрюваного ОСОБА_8 під час допиту показала, що коли вона їхала зі своїм хлопцем ОСОБА_14 до Приморського ВП, останній передав їй ніж та сказав покласти його до її сумки.

Викладені обставини беззаперечно доводять наявність існування ризику, передбаченого п.3) ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронних органів та уникнути кримінального переслідування.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.1) ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки злочин, що інкримінується підозрюваному був вчинений із застосуванням фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_10 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, - УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 12 червня 2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3