Справа №591/477/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/91/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2020 року, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі власника майна ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді про арешт майна скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого. Зазначає, що слідчий суддя здійснив розгляд клопотання слідчого без належного повідомлення власника майна. Крім того, слідчим суддею не було належним чином враховані підстави для такого засобу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, оскільки вказане майно було набуте законно, доказів протилежного до слідчого судді надано не було. Крім того, основним видом підприємницької діяльності є саме торгівля пило та лісо матеріалами, а вилучене устаткування є необхідним для ведення підприємницької діяльності.

28 січня 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми, розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Сумської області ОСОБА_8 , постановив ухвалу, якою клопотання задовольнив та наклав арешт на майно:

- дошки оброблені із деревини білого кольору об`ємом 2,5 м3;

- дошки оброблені загальним об`ємом 0,7 м3;

- оброблені бруси із деревини дуб об`ємом 1,5 м3;

- станок кустарного виробництва для повздовжнього розпилювання деревини;

- пилорама стрічкова кустарного виробництва з рейками;

- десять пильних полотен до стрічкової пилорами;

- 21 колода дерев;

- блокнот із рукописними записами;

- дві колоди верби;

- 12 колод осики,

вилучене під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що вилучені речі є предметом вчинення злочину та мають значення для кримінального провадження, оскільки зберегли на собі сліди вчинення злочину, а тому на них необхідно накласти арешт, що буде розумним та співрозмірним.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури учасників провадження було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а їх участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В поданих заявах учасник провадження просять розглянути провадження без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У провадженні слідчого СУ ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000013 від 22 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи здійснили крадіжку стовбурів дерев у лісових насадженнях на території Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в результат чого було спричинена значна шкода.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку, що майно вилучене під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , 24 січня 2020 року, критеріям ст. 98 КПК України, у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не відповідають, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є не відповідним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.

Крім того, жодній особі в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, а санкцією ч. 3 ст. 185 КК України не передбачено конфіскації або спеціальної конфіскації.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя не звернув увагу на те, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені у цьому клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.

Зокрема, слідчим не доведено, наявність потерпілого у злочині з матеріальним складом, оскільки мова йде про крадіжку дерев на території Ободівської сільської ради Білопільського району, однак в матеріалах провадження не має заяви потерпілого (фізичної чи юридичної особи), що зазнала шкоди від такого кримінального правопорушення.

Крім того, матеріали провадження не містять в собі обґрунтування завдання значної шкоди, хоча про таку є згадка в мотивувальній частині клопотання слідчого про арешт майна.

Вказані обставини не були належним чином досліджені та перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, що вплинуло на законність, обґрунтованість та вмотивованість прийнятого ним рішення.

Крім того, слідчим суддею не було виконано вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, в частині необхідності повідомлення власника майна про розгляд клопотання слідчого про арешт майна, оскільки на час звернення з клопотанням майно у власника вже було вилучене, а тому повідомлення власника майна про час та дату розгляду клопотання про арешт майна ніяким чином не могло вплинути на схоронність останнього.

Крім того, склад злочину ч. 3 ст. 185 КК України передбачає таємне викрадення майна з відповідними кваліфікуючими ознаками, зокрема, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, однак не зрозуміло яке доказове значення для даного кримінального провадження можуть мати вилучені пило матеріали, якщо ОСОБА_6 , згідно наданого свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця здійснює підприємницьку діяльність пов?язану із лісопильним та стругальним виробництвом, оптову торгівлю деревиною, а будь яких даних, що вилучена деревина була викрадена саме з території Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області, провадження також не містить.

З огляду на викладене, втручання держави в право володіння майном у даному кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, здійснено не на підставі кримінального процесуального закону та поза обсягами необхідними для даного кримінального провадження, а тому таке втручання не є виправданим, оскільки було здійснено за відсутності передбачених у національному законі підстав та об`єктивної необхідності в цьому.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і усталену прецедентну практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, не дотримавшись вимог ст. ст. 170-173 КПК, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно особи, слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого ухвала про арешт майна підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, тим самим задовольнивши апеляційні вимоги власника майна ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 404,405,407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000013- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Сумської області ОСОБА_8 про арешт майна вилученого 24 січня 2020 року під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4