Провадження №1-кс/554/801/2020
У Х В А Л А
іменем України
02 січня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

На обґрунтування доводів клопотання заявник зазначає, що 17.09.2019 року під час оформлення договору купівлі-продажу автомобіля Ford Sierra, д.н.з. НОМЕР_1 , 1990 р.в., власником якого є ОСОБА_3 , стало відомо про обмеження на проведення реєстраційних операцій (арешт).

Адвокат звертався до Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області із адвокатськими запитами, на що отримано відповідь від 19.09.2019 року щодо наявності відомостей про арешт транспортного засобу, накладений СУ УМВС України в Полтавській області Боровик від 04.02.2005 р. вих.№1006; арешт, накладений ОВС СВ ДПА Храпач від 01.06.2007 р. за вих.№1352/10/260908; копій відповідних документів не надано за сплином строків зберігання.

31.10.2019 року від СУ ГУНП в Полтавській області отримано відповідь про відсутність кримінальних проваджень за участю ОСОБА_3 .

На звернення адвоката до СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області останньому повідомлено, що слідчим відділом податкової міліції ДПА в Полтавській області розслідувалася кримінальна справа №07238005, порушена 30.01.2007 року за фактом умисного ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Геосвіт» () за ознаками ч.3 ст.212 КК України. 24.11.2012 року матеріали вказаної кримінальної справи внесені до ЄРДР за №0000016 за ч.3 ст.212 КК України, а 27.02.2014 року це кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Станом на 20.09.2019 року в СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області кримінальні провадженні відносно ОСОБА_3 не розслідуються.

Заявник вказує, що кримінальне провадження №0000016 закрито, але в постанові про закриття кримінального провадження від 27.02.2014 року слідчий не зазначив про скасування арешту.

На підставі викладеного, посилаючись на положення ч.1, ч.2, ч.3 ст.174 КПК України, оскільки майно не вилучалося, всі необхідні слідчі дії проведені, а кримінальне провадження №0000016 (раніше кримінальна справа №07238005) закрито, інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_3 немає, тому просить скасувати арешт, накладений на автомобіль марки Ford Sierra, д.н.з. НОМЕР_1 , 1990 р.в., кузов № НОМЕР_2 , колір зелений з наданням права відчуження, розпорядження та користування.

Вивчивши клопотання, його суть та додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст.3 КПК України 1960 року, ст.5 КПК України). За загальним правилом, якщо інше не передбачено перехідними положеннями, після набуття відповідними змінами чинності підлягають застосуванню нові процесуальні норми, незалежно від того, коли було розпочато провадження у справі.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, арешт на транспортний засіб ОСОБА_3 був накладений відповідними процесуальними рішеннями уповноважених посадових осіб органів досудового розслідування: СУ УМВС України в Полтавській області Боровика від 04.02.2005 року вих.№1006, а також ОВС СВ ДПА Храпач від 01.06.2007 року за вих.№1352/10/260908.

Також заявником надано з клопотанням інформацію про те, що слідчим відділом податкової міліції ДПА в Полтавській області розслідувалася кримінальна справа №07238005, порушена 30.01.2007 року за ч.3 ст.212 КК України, матеріали за якою 24.11.2012 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016, а 27.02.2014 року провадження у ній закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Отже, заявником надані до суду лише відомості, які вказують на те, що арешт на майно накладався під час дії КПК України у редакції 1960 року, і на даний час ці обмеження залишаються не скасованими, ураховуючи, що слідчим закрито кримінальне провадження №0000016. Інших відомостей клопотання не містить.

При цьому, заявник посилається на вимоги ст.174 КПК України в редакції 2012 року, однак відповідно до п.9 розділу ХІ Перехідних положень цього Кодексу, арешт майна, застосований під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності Кодексом (19 листопада 2012 року), продовжують свою дію до моменту їх скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності Кодексом 2012 року, тобто, за правилами КПК 1960 року, і вказана норма узгоджується з вимогами ч.1 ст.5 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що арешт на майно у вказаній заявником кримінальній справі №07238005 накладено в порядку, визначеному КПК України (1960 року), який втратив чинність на підставі Кодексу від 13.04.2012 року.

Відповідно до п.18 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення в порядку передбаченому цим Кодексом судового контролю за додержанням прав та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ч.3 ст.26 КПК України визначено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник,законний представник, інший власник або володілець майна,представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Однак, положення розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не уповноважують суд розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року.

Згідно з п.9 розділу ХІ КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, питання скасування арешту майна, накладеного до набрання чинності новим Кодексом, необхідно розглядати за правилами КПК України 1960 року, а посилання заявника на положення ст.174 КПК України 2012 року є безпідставними, оскільки жодних доказів про те, що арешт накладався за правилами КПК України 2012 року, заявник не надав.

За правилами КПК 1960 року під час досудового розслідування арешт накладається постановою слідчого, а відповідно до ч.6 ст.126 цього ж кодексу накладення арешту на майно під час досудового розслідування, скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Також відповідно до ст.214 КПК України 1960 року питання заходів забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна вирішується слідчим при закритті справи.

За правилами КПК України 1960 року суд має повноваження скасувати арешт майна відповідно до ст.248 КПК України при закритті справи, та відповідно до ст.324 КПК України при постановленні вироку.

Таким чином, зміна, скасування чи припинення арешту майна, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом, відбувається згідно з п.9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України у порядку, що був передбачений нормами КПК України 1960 року.

Оскільки з клопотання слідує, що арешт на майно був застосований під час проведення досудового слідства до дня набрання чинності КПК України 2012 року, а тому такий арешт продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у вищезазначеному порядку.

КПК України 1960 року не передбачав інституту судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування, і тому до компетенції слідчого судді не входить скасування арешту майна, який був накладений до набрання чинності КПК України 2012 року.

Кримінальним процесуальним Кодексом України 1960 року був встановлений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства, постанова про накладення арешту на майно до таких процесуальних рішень не відносилася.

Основними способами захисту прав за КПК України 1960 року визначено оскарження рішення слідчого (прокурора) про арешт майна до суду (ст.ст. 234, 236 КПК України 1960 року); оскарження арешту прокурору (ст.235 КПК України 1960 року). Прокуратура у порядку нагляду має обов`язок та повноваження скасовувати рішення слідчого.

Главою 22 КПК України 1960 року передбачено, що у судовому порядку скарга на накладення арешту на майно може бути розглянута судом лише під час попереднього судового розгляду або розгляду справи по суті.

За наявності передбачених законодавством підстав необхідно користуватися правом на судове оскарження постанови про порушення кримінальної справи (стаття 236-7 КПК України). У разі скасування судом постанови про порушення кримінальної справи та набуття відповідною постановою суду законної сили, всі постанови слідчого про арешт майна втрачають силу, а вилучене майно підлягає поверненню законним володільцям (стаття 326-8 КПК України 1960 року).

За вказаних умов процедури вирішення означених заявником питань за межами кримінального провадження КПК України не містить. Тобто, КПК України 1960 року, як і чинний КПК України, не передбачає застосування слідчим суддею процесуальних норм у припиненій кримінальній справі.

З урахуванням наведеного, скасування арешту в даному випадку за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року № 6-26цс13. Підстав для відступу від цієї позиції Велика Палата Верховного Суду не знайшла.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
За таких обставин, оскільки з наданих матеріалів вбачається, що арешт майна, про скасування якого просить адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , був застосований під час досудового слідства до набрання чинності КПК України 2012 року, враховуючи, що такі процесуальні рішення уповноважених посадових осіб органу досудового розслідування щодо арешту майна, про які зазначено в клопотанні, не можуть бути на даний час предметом розгляду, а скасування арешту, накладеного у такий спосіб, не відноситься до повноважень слідчого судді у розумінні положень ст.174 КПК України, а також те, що Перехідними положеннями чинного КПК України чітко визначено порядок вирішення питань про скасування арешту майна, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов до висновку, що на підставі ч.6 ст.9, ч.4 ст.304 КПК України необхідно відмовити у відкритті провадження за клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст.126, 234 КПК України 1960 року, ст.ст.5, 7, ч.6 ст.9, 174, 304 п.9 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1