Провадження № 1кп/202/398/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
законного представника потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000773 від 28.03.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро, громадянка України, має вищу освіту, незаміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює у ТОВ «ВЕТО» на посаді начальника планово-економічного відділу, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

04 березня 2019 року, приблизно о 17:20 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи власним технічно справним автомобілем марки «MAZDA CX-5» р/н НОМЕР_1 , рухалась в Індустріальному районі м. Дніпро по вул. Б. Хмельницького з боку пр. Петра Калнишевського в напрямку пр. Слобожанського, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 («пішохідний перехід») та дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра»), розташованого в районі будинку №2, перед якими зупинилися транспортні засоби в сусідній смузі ліворуч, в порушення вимог п.18.1 та п.18.4 Правил дорожнього руху України не переконалася у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме пішохода ОСОБА_8 , заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби зупинки для надання йому дороги не прийняла і продовживши рух, скоїла на нього наїзд.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_8 , заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні у вигляді закритої черепно-мозкової травми, зі струсом головного мозку та скальпованою забійною раною в лобній області праворуч, а також саден передньої поверхні обох гомілок, відриву частини передньої хрестоподібної зв`язки, з ушкодженням заднього рогу зовнішнього меніску лівого колінного суглобу та розривом заднього рогу внутрішнього меніску лівого колінного суглобу, що ускладнилось розвитком гемартрозу лівого колінного суглобу.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнала повністю, щиро розкаялась та суду пояснила, що 04.03.2019 року вона їхала на автомобілі «MAZDA CX-5» по вул. Б. Хмельницького у бік вул. Калинової по правій смузі дороги, коли під`їжджала до пішохідного переходу рухалась зі швидкістю не більше, ніж 50 км/год., на дорозі нікого не було. Потім зненацька під колесами її автомобіля опинилась дитина, вона почала повільно гальмувати, але наїзду уникнути не вдалось, викликала швидку допомогу та поліцію. Обвинувачена підтвердила, що бачила знак «пішохідний перехід», однак не вжила необхідних заходів для уникнення даної ДТП.
Цивільний позов обвинувачена визнала в розмірі 50 000 грн., з яких ОСОБА_7 вже заплатила батькові потерпілого 40 000 грн.
Законний представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_5 суду пояснив, що очевидцем даної події не був, про ДТП дізнався від дружини, а саме про те, що їхнього сина ОСОБА_8 на пішохідному переході на пр. Богдана Хмельницького у м. Дніпро збив автомобіль. Очевидці події повідомили потерпілому, що обвинувачена протягнула його сина близько 7 метрів по асфальту. Коли потерпілий приїхав на місце ДТП, автомобіль дійсно знаходився на значній відстані від пішохідного переходу. Внаслідок ДТП потерпілому ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження і він перебував на лікуванні.
Потерпілий отримав від обвинуваченої грошові кошти у сумі 40 000 грн.
Законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 51 725,43 грн., яку він просив стягнути з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_8 у зв`язку із понесеними витратами на лікування, а також моральну шкоду у сумі 250 000 грн., яку просив стягнути з ОСОБА_7 за перенесені страждання потерпілого через завдану шкоду здоров`ю.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що 04.03.2019 року вона бачила, як автомобіль «MAZDA CX-5» скоїв наїзд на хлопчика, який спокійно переходив дорогу по пішохідному переходу на вул. Богдана Хмельницького, від чого останній відлетів на декілька метрів від місця удару. Після цього було викликано швидку допомогу та поліцію. В момент наїду на хлопчика від автомобіля пролунав звук, ніби натиснули на газ, замість гальмування.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що того дня вона виходила на вулицю із будівлі та дізналась, що поруч на пішохідному переході збили дитину, самої аварії свідок не бачила, хлопчик лежав на дорозі. Свідок бачила, як обвинувачена вийшла з автомобіля та підбігла до дитини.
Відповідно до висновків судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/371 від 17.05.2019 року, порушення обвинуваченою правил дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , в порушення п.18.1 та п.18.4 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем «MAZDA CX-5» р/н НОМЕР_1 , не переконавшись в безпечності маневру, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшила швидкість та не надала дорогу пішоходу ОСОБА_8 , який перетинав проїжджу частину, внаслідок чого скоїла на нього наїзд.
В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, технічна можливість запобігти наїзду (зупинитися до місця наїзду) з боку водія автомобіля «Мазда СХ5» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 полягала у дотриманні нею вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України.
Невиконання вказаних вимог правил дорожнього руху, а саме п.18.1 та п.18.4 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Судом досліджено витяг із ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за №0000773 від 28.03.2019 року, відповідно до якого 28.03.2019 року до слідчого відділу Дніпровського відділу поліції із заявою звернувся громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про внесення відомостей до ЄРДР щодо ДТП, яка сталася 04.03.2018 року на вул. Б. Хмельницького у м. Дніпро, в результаті якої його малолітній син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У судовому засіданні досліджено протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.03.2018 року з фототаблицею та схемою до нього за участю спеціаліста, експерта СМЕ та двох понятих, відповідно до якого, огляд проводився на території від пр. Петра Калнишевського до пр. Слобожанського у м. Дніпро, де на вул. Б. Хмельницького, 4, де стався наїзд на пішохода. У транспортного засобу «MAZDA CX-5» н.з. НОМЕР_1 деформована кришка капоту посередині.
Відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 1670е від 30.05.2019 року та № 285 від 22.03.2019 року, потерпілому ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні у вигляді відкритої черепно-мозкової травми зі скальпованою раною на голові, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, розриву передньою хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу з розривом заднього рогу латерального мениску, який ускладнився гемартрозом (15.03.2019 р. операція: лікувально-діагностична артроскопія лівого колінного суглобу), саден на правій гомілці.
Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, або при ударі об подібні, характерологічні властивості котрої не відобразились. Враховуючи характер пошкоджень, процеси їх загоєння, дані медичних документів, встановлено, що вони утворились незадовго до потрапляння в лікарню, тобто до 04.03.2019 року.
В судовому засіданні досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 10.04.2019 року з план-схемою та фототаблицею, який було проведено за участю слідчого, свідка ОСОБА_9 , та понятих. Так, було встановлено, що 04.03.2019 року близько 17:14 години свідок ОСОБА_9 знаходилась на тротуарі вул. Б. Хмельницького в районі буд.№3-а у м. Дніпро. В цей час перед пішохідним переходом з боку пр. Слобожанського та пр. П. Калнишевського зупинились автомобілі, оскільки по пішохідному переходу йшов пішохід хлопчик. Не дійшовши до кінця пішохідного переходу близько 2 метрів, на нього було здійснено наїзд автомобілем «Мазда», який рухався у правій смузі для руху на відстані близько 1 метра від правої смуги проїзної частини. Згідно показів ОСОБА_9 було встановлено час руху пішохода з моменту виходу на проїзну частину на пішохідний перехід і до місця наїзду. Час трьох замірів склав: Т1 5,85 см., Т2 6,02 см., Т3 5,92 см.
Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується поза розумним сумнівом, комплексом, достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Із пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що остання бачила, як водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «MAZDA CX-5» скоїла наїзд на потерпілого, який переходив дорогу по пішохідному переходу, від чого останній відлетів на декілька метрів.
Крім того сам обвинувачена підтвердила в своїх показах обставини, викладені в обвинувальному акті та визнала свою провину у вчиненні даного кримінального правопорушення, а саме: що 04.03.2019 року вона керуючи автомобілем «MAZDA CX-5», під`їжджаючи до пішохідного переходу скоїла наїзд на потерпілого ОСОБА_8 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження.
Порушення обвинуваченою правил дорожнього руху виразилося в тому, що обвинувачена ОСОБА_7 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не переконалася у відсутності на пішохідному переході пішохода - ОСОБА_8 , заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби зупинки для надання йому дороги не прийняла і продовживши рух, скоїла на нього наїзд. При цьому, ОСОБА_7 повинна була діяти відповідно до п.18.1 та п.18.4 Правил дорожнього руху України, якими передбачено, п.18.1- «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», п.18.4- « якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинись….» і саме невиконання водієм вказаних вимог знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд допитавши обвинувачену, представника потерпілого, свідків та дослідивши надані докази, матеріали, що характеризують особу обвинуваченої та висновки експертиз, вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
ОСОБА_7 повинна нести кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка скоїла злочин з необережності, раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, сприяння розкриття злочину, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, відшкодування шкоди, заподіяної злочином.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченої, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для її виправлення буде покарання у виді штрафу, без позбавленням права керування транспортними засобами.
На думку суду саме таке покарання відповідно до ч.2 ст. 50 та ч.2 ст. 65 КК України є не тільки карою за вчинений злочин, а буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої.
Судом не застосовується покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки наявні декілька обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої і значно зменшують її суспільну небезпеку.
Законним представником потерпілого заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної неповнолітньому ОСОБА_8 внаслідок ДТП в розмірі 51 725,43 грн.
Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, частково підтверджується представленими суду доказами, зокрема касовими чеками про придбання ліків- 13429.47 грн, проведення курсу масажу- 25 200, а тому підлягає частковому задоволенню на суму підтверджених витрат 38 629.47 грн., суд не стягує витрати на пальне, оскільки необхідність цих витрат об`єктивно не підтверджено, частково задовольняючий цей позов суд виходить з положень ст. 1166 ЦК, в якій зазначено, що шкода, завдана майну фізичної особи відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З дослідження змісту фіскальних і товарних чеків у суду не виникає сумнівів, що всі придбані лікарські засоби та вироби були необхідними для лікування саме тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим під час ДТП, як і проведення курсу масажу.
Щодо позовних вимог про стягнення відшкодування моральної шкоди, то у відповідності до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Суд вважає доведеним поза всяким розумними сумнівом факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_8 , яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, а також фізичному болю і стражданнях від спричинених йому тілесних ушкоджень, подальшим їх лікуванням та пов`язаними з цими ушкодженнями тривалими обмеженнями у русі.
З врахуванням перелічених факторів, враховуючи той факт, що стан здоров`я потерпілого відновлений, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди, необхідним та достатнім за вказаних обставин є 50 000 грн.
З урахуванням добровільного відшкодування шкоди в розмірі 40 000 грн., що підтверджено в судовому засіданні, суд вважає, що матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі та частково відшкодована моральна шкода, тому стягненню підлягає 48629.47 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченої на користь держави слід стягнути витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи у сумі 1256,08 грн.
Питання щодо речових доказів суд вирішив на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів громадян - 5100 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної залишити без задоволення, у зв`язку з добровільним відшкодуванням матеріальної шкоди.
Позов про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 48629.47 гривень.
Речові докази: автомобіль «MAZDA CX-5» р/н НОМЕР_1 , що переданий на зберігання ОСОБА_7 залишити власнику.
Арешт, накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2019 року, на автомобіль «MAZDA CX-5» р/н НОМЕР_1 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року квартиру АДРЕСА_3 та на автомобіль ВАЗ 21070, 2004 року випуску, зареєстрований на ім`я ОСОБА_7 - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судово-автотехнічної експертизи в розмірі 1256,08 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1