Постанова

Іменем України

04 березня 2020 року
м. Київ
справа № 415/4648/16-к
провадження № 51-4362км18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001106, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верхня Покровка Старобільського району Луганської області, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 20 липня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 30 квітня 2016 року близько 08:00 год, знаходячись на подвір`ї свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, під час сварки умисно кинула металеве полотно лопати в ОСОБА_8 , яка перебувала на подвір`ї сусіднього будинку, поціливши останній у груди, чим заподіяла потерпілій легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року вирок місцевого суду змінено. ОСОБА_6 звільнено від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Свою вимогу обґрунтовує тим, що апеляційний суд, усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України, повторно не дослідив докази, а саме не допитав свідків та експерта. Посилається на те, що після зміни складу колегії суддів апеляційного суду нова колегія не починала розгляд кримінального провадження спочатку, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, вважає, що доводи апеляційних скарг залишено без належного обґрунтування та спростування, а в ухвалі суду апеляційної інстанції не зазначено підстави, з яких апеляційні скарги визнані необґрунтованими, чим порушено вимоги ст. 419 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Засуджена та її захисник підтримали подану скаргу.
Прокурор вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та просить її відхилити.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПКУкраїни суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно вимогам ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК Українивбачається, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, наводяться докази, що спростовують її доводи.

Колегія суддів убачає, що доводи касаційної скарги засудженої про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме щодо невідповідності ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, захисник та засуджена ОСОБА_6 , не погодившись із вироком місцевого суду, подали апеляційні скарги, в яких вказували про безпідставність засудження ОСОБА_6 за умисне спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Стверджували, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, не відповідають фактичним обставинам справи, та у вироку не відображені покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

При перевірці встановлено, що суд апеляційної інстанції здійснив розгляд кримінального провадження відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.Згідно ст. 419 КПК України дав належну оцінку викладеним в апеляційних скаргах захисника та засудженоївсім доводам,та визнав їх необґрунтованими і зазначив в ухвалі відповідні мотиви ухваленого рішення, з якими погоджується й колегія суддів Верховного Суду. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Крім того, колегія суддів погоджується з позицією апеляційного суду, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, зроблено з дотриманням вимогст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
В основу вироку суд обґрунтовано поклав показання потерпілої ОСОБА_8 , яка всудовому засіданні зазначала про обставини завдання їй саме ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Також судом першої інстанції було досліджені показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , експерта ОСОБА_13 , які були безпосередньо допитані в судовому засіданні, а також дані, що містяться в протоколах слідчих експериментів та висновків експертиз.
Наявні в матеріалах кримінального провадження докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому об`єктивних підстав не довіряти їм немає.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження діяння ОСОБА_6 обґрунтовано отримало правову оцінку за ч. 2 ст. 125 КК України. Отже, вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.
Крім цього, безпідставними є доводи, викладені в касаційній скарзі, про те, що суд апеляційної інстанції повторно не дослідив докази, що має бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Так ч. 3 ст. 404 КПК України визначено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. Тобто обов`язковою умовою для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, є неповнота їх дослідження або наявність певних порушень при їх дослідженні. При цьому незгода з оцінкою певних конкретних доказів не є підставою для їх повторного дослідження.
Суд апеляційної інстанції, погодившись з оцінкою досліджених доказів судом першої інстанції, не надавав їм іншої оцінки. Також суду апеляційної інстанції не було вказано на конкретні порушення, допущені місцевим судом при дослідженні окремих доказів. Тому достатніх підстав, передбачених ст. 404 КПК України, для повторного дослідження доказів не було, й ці обставини не впливають у даному випадку на обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного рішення.
Також посилання в касаційній скарзі на те, що після зміни складу колегії суддів апеляційного суду, нова колегія не починала розгляд провадження спочатку, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не вбачаються обґрунтованими.
Принцип незмінності складу суду визначає, що судовий розгляд у кримінальному провадженні має бути проведено в одному й тому ж самому складі суддів. У разі, якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ст. 35 КПК України. При цьому після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених частиною другою зазначеної статті та статтею 320 цього Кодексу (ч. 1 ст. 319 КПК України).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно даних протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 19 листопада 2018 року було визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі: головуючий - ОСОБА_14 , судді ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13 травня 2019 року суддю ОСОБА_14 було замінено на суддю ОСОБА_17 .
Відповідно до журналів судових засідань та технічних записів судових процесів від 29 травня, 21 серпня та 05 вересня 2019 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалося колегією суддів у складі: головуючий - ОСОБА_17 , суддів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
При прослуховуванні аудіозаписів судових засідань установлено, що нова колегія апеляційного суду розпочала спочатку розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 . Головуючий суддя повідомив учасників процесу про новий склад суду, роз`яснив право відводу, з`ясував, чи зрозумілі всім права та обов`язки, чи мають заяви та клопотання до початку судового розгляду, доповів зміст оскаржуваного судового рішення, доводи викладенні в апеляційних скаргах. Колегія суддів вислухала позиції щодо поданих апеляційних скарг та пояснення, заслухала виступи в судових дебатах учасників судового розгляду та обвинувачену з останнім словом. Таким чином, апеляційний суд здійснив розгляд кримінального провадження відповідно до вимог закону.
Окрім того, колегія суддів вважає обґрунтованим рішенням апеляційного суду щодо звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження під час касаційного розгляду в межах, визначених ст. 433 КПК України, не встановлено.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги засудженої не убачає.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:
Ухвалу Луганського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну каргу засудженої ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3