Справа № 646/8123/19
№ провадження 1-кп/646/492/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.01.2020 року м. Харкова Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника- адвоката- ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002620 від 30 жовтня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

1)30.09.2019 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.ч. 1,2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та з застосуванням ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

2)13.11.2019 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 років позбавлення волі та з застосуванням ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
30 жовтня 2019 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись у супермаркеті «Spar» ФОП « ОСОБА_7 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав продукцію супермаркету за таких обставин: ОСОБА_6 у вказаний період часу, діючи умисно, з метою незаконного особистого збагачення, з корисливих мотивів, за розробленим планом, спрямованим на реалізацію злочинного умислу на таємне викрадення товарів вищевказаного супермаркету, перебуваючи у відділі продажу вказаного супермаркету, взяв корзину купівельну в кількості 1 шт. та почав ходити з нею в приміщенні зазначеного супермаркету покладаючи в середину корзини товар, а саме: миючий засіб для посуди емністю 500 грам ТМ «Sama» лимон в кількості 1 штука вартість 13 грн. 60 коп., манго №5 в кількості 1 штука вартістю 32 грн 19 коп., соус грибний ТМ «Торчин» об`ємом 200 грма в кількості 1 штука вартістю 20 гривень 17 коп., упаковку балику «Дарницький» вагою 0,328 кг. в кількості 1 штука вартістю 110 гривень 97 коп., упаковку шийки ТМ «Алан» вагою 0,328 кг. в кількості 1 штука вартістю 100 грн 97 коп., упаковку балику «Дарницький» вагою 0,254 кг. В кількості 1 штука вартістю 98 грн 51 коп., упаковку балику «Дарницький» вагою 0,294 кг. в кількості 1 штука вартістю 114 грн 02 коп.,упаковку кефіру ТМ «Ромол» 1% ємністю 0,425 літра вартістю 11 грн 17 коп., ошийок свинячий вагою 1,684 кг. вартістю 253 грн. 95 коп., хліб Зерновий від «Spar» в кількості 1 штука 15 грн 50 коп., хліб кукурудзяний від «Spar» в кількості 1 штука вартістю 15 грн 50 коп., булку з сиром «до сніданку» в кількості 1 штука вартістю 10 грн. 75 коп., загальна сума викраденого майна згідно судово- товарознавчої експертизи №6/2694/СЕ-19 від 19.11.2019 року складає 696 грн. 33 коп.

Далі ОСОБА_6 попрямував до виходу із приміщення супермаркету «Spar», де був помічений співробітниками охорони під час вчинення кримінального правопорушення та, усвідомлюючи, що його дії були помічені оточуючими втік з викраденим майном, не зреагувавши на зауваження останнього з приводу припинення вчинення кримінального правопорушення, чим завдав матеріальну шкоду ФОП « ОСОБА_8 », на суму 696 грн. 33 коп.

Представник потерпілого ОСОБА_9 у призначені судові засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, цивільний позов не заявила.
На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності представника потерпілого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), вчинений повторно.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_6 надав наступні показання: 30 жовтня 2019 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись у супермаркеті «Spar», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Кооперативна, буд. 1-А, скористався, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав продукцію супермаркету, а саме: миючий засіб для посуди, манго, соус грибний ТМ «Торчин» упаковку балику «Дарницький», упаковку шийки ТМ «Алан» , упаковку балику «Дарницький», упаковку балику «Дарницький», упаковку кефіру ТМ «Ромол» ошийок свинячий, хліб Зерновий від «Spar»., хліб кукурудзяний від «Spar», булку з сиром «до сніданку». Після цього попрямував до виходу із приміщення супермаркету «Spar»,але був помічений співробітниками охорони та втік з викраденим майном, не зреагувавши на зауваження.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 186 КК України, тобто- відкрите викрадення чужого майна( грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставин, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд не враховує обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 вчмнення злочину особою повторно, оскільки відповідно до роз`яснень п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 4 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, не працюючий, неодружений, з середньою освітою, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 30.09.2019 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.ч. 1,2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та з застосуванням ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та 13.11.2019 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 років позбавлення волі та з застосуванням ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Відповідно до досудової доповіді провідного інспектора Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 15.01.2019 року ОСОБА_10 , оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже висока та оцінка небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб має дуже високий рівень. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
Визначаючи вид та міру покарання суд враховує практику рішень Європейського суду з прав людини та керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17 09 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, досудову доповідь стосовно обвинуваченого, думку сторони обвинувачення та захисту, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі та враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2019 року, остаточне покарання призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року за яким ОСОБА_6 призначено остаточне покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2019 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєння кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України- призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом. Підстав для застосування ст. 69-1 КК України не вбачається.
З урахуванням покарання, що призначається, а також для забезпечення виконання даного вироку, враховуючи наявність кримінального досвіду, для забезпечення спробам переховуватися від суду і вчинити інший злочин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання рахувати з 30.10.2019, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.
Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експерта стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року, та призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у вигляді 4 ( чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня затримання-30.10.2019 року

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/2694СЕ-19 від 19.11.2019 року в розмірі 2512,16 грн.

Скасувати арешт накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.11.2019 року.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: миючий засіб для посуду «Sama», манго№5, масло солодко- вершкове ТМ «Яготинське», соус грибний ТМ» Торчин», 3 упаковки балику «Дарницький», упаковку шийку ТМ «Алан», ошийок свинячий, кефір 1% ТМ «Ромол», хліб зерновий, хліб кукурудзяний, булочка з сиром- передане відповідно до зберігальної розписки залишити власнику ФОП « ОСОБА_8 ».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1