Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/837/2019 Справа № 641/9372/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001229 від 22.08.2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 21.08.2019, близько 22:40, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_1 , та рухався на вказаному автомобілі по пр. Гагаріна зі сторони вул. Ньютона в напрямку вул. Зернова в м. Харкові, зі швидкістю приблизно 99 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України згідно з яким:
-п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»
Під час подальшого руху по вказаному проспекту, в районі перехрестя пр. Гагаріна та пр. Героїв Сталінграду в м. Харкові, ОСОБА_5 , діючи необережно, порушив вимоги п.п.8.7.3 «ґ», 8.10, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
-8.7.3 «ґ» - «жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів»;
- 8.10 «у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 (Місце зупинки),якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;
- 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїжджу частину пр. Гагаріна поза межами пішохідного переходу зправа наліво відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок події ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці та згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-12/2121-Дм/19 від 04.09.2019 причиною його смерті стала несумісна з життям тупа сукупна травма тіла.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив суду, що до зазначених вище обставин, встановлених в судовому засіданні ,за яких трапилась дорожньо- транспортна пригода, в результаті якої, автомобілем під його керуванням був травмований пішохід ОСОБА_6 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події . Потерпілому він надавав матеріальну допомогу. У скоєному щиро кається, просить суд не призначати суворе покарання, зазначив, що його дружина знаходиться в стані вагітністі. Судові витрати визнає в повному обсязі.
Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), підстав для самообмови судом не встановлено.
Потерпілий ОСОБА_7 надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності та згоду на розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КК України. Будь - яких претензій до обвинуваченого не має, так як матеріальна та моральна шкода йому відшкодована . Цивільний позов заявляти не бажає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів по справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд провів розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та вивченням матеріалів кримінального провадження в частині даних, які характеризують особу обвинуваченого, щодо долі речових доказів і судових витрат, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Суд вважає винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведеною в судовому засіданні і кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він з вищою освітою, одружений, дружина знаходиться в стані вагітності, не працює , має місце реєстрації та мешкання в м. Харкові, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за останнім місцем роботи- в ТОВ «СМ» характеризується позитивно.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд вважає доведеною в повному обсязі
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному, активне сприяння правдивими показаннями встановленню істини у справі, відшкодування потерпілому матеріальних та моральних збитків.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності зі ст.67 КК України, судом не встановлено.
Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у межах, установлених у санкції ч. 2 статті 286 особливої частини КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, та звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.
Суд застосовує до обвинуваченого ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов не заявлявся.
Витрати кримінального провадження складаються з витрат на проведення комплексної експертизи № 7/937/938/13/229КПСЕ-19 від 23.10.2019 р. в розмірі 6280,40 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 р., справа № 953/16582/19, накладено арешт на майно ОСОБА_8 , а саме: на автомобіль «ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Місцем зберігання автомобіля «ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 визначено майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 /два/ роки.
У відповідності до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного за даним вироком основного покарання з іспитовим строком на 2 /два/ роки.
У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Позбавити ОСОБА_4 права керування транспортними засобами на 2 /два/ роки.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання не вбачається.
Скасувати арешт на автомобіль «ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 р., справа № 953/16582/19.
Речовий доказ по справі:автомобіль ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106, після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати кримінального провадження у зв`язку з проведенням комплекскої експертизи № 7/937/938/13/229КПСЕ-19 від 23.10.2019 р. в розмірі 6280,40 грн. (код доходів 24060300, р/р UA5020005, код банку 37999680, УДКС України в Слобідському районі м. Харкова).

Апеляційна скарга на вирок подається до судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1