Справа № 405/1911/20
1-кп/405/74/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представників потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький об`єднане кримінальне провадження № 0000001, № 0000012 у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення водія 1 відділення автотранспортного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 (нова назва НОМЕР_2 ), має на утриманні малолітнього сина, учасника бойових дій, в силу ст. 89 КК України судимості не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2017 громадянином ОСОБА_6 укладено з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_3 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу строком на три роки.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (нова назва НОМЕР_2 ) № 182 від 30.08.2017 ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (нова назва НОМЕР_2 ) № 75 від 10.04.2018 ОСОБА_6 призначено на посаду водія 1 відділення автотранспортного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 (нова назва НОМЕР_2 ).
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , нова назва військової частини НОМЕР_2 ) перебуваючи на посаді водія 1 відділення автотранспортного взводу автомобільної роти, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 13 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна в Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 04.08.2000 року № 1225, п.п. 3.1.1, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року № 300, ОСОБА_6 втратив ввірене у службове користування інше військове майно, а саме: водозахисний костюм, шолом кевларовий "Великобританія", ременно-плечову систему з підсумками та рюкзак 30-40 літрів, внаслідок порушення правил їх зберігання, чим завдав збитків державі, на загальну суму 4382,22 гривень.
Окрім того, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , нова назва військової частини НОМЕР_2 ) перебуваючи на посаді водія 1 відділення автотранспортного взводу автомобільної роти, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 13 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна в Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 04.08.2000 року № 1225, п.п. 3.1.1, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року № 300, 24.12.2019 втратив ввірене у службове користування інше військове майно, а саме: мішок спальний утеплений, окуляри захисні балістичні, бронежилет Корсар МЗС1-4 ММ14, рюкзак 30-40л (2017), костюм для інших фахівців, внаслідок порушення правил їх зберігання, чим завдав збитків державі на загальну суму 11116,10 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що в обвинувальному акті обставини скоєного ним кримінального правопорушення викладені вірно та він їх не оспорює. Він дійсно в жовтні-грудні 2019 року внаслідок власної недбалості втратив ввірене йому у службове користування військове майно, а саме: водозахисний костюм, шолом кевларовий «Великобританія», ременно-плечову систему з підсумками, 2 рюкзаки 30-40 літрів, мішок спальний утеплений, окуляри захисні балістичні, бронежилет Корсар М3С1-4 ММ14, костюм для інших фахівців. Додав, що з умовами зберігання та можливу відповідальність за втрату ввіреного йому військового майна він був ознайомлений. Уточнений в ході судового розгляду стороною обвинувачення цивільний позов на загальну суму 148461,86 гривень визнав в повному обсязі. У скоєному щиро розкаявся, обіцяв у майбутньому правопорушень не вчиняти, просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих даних на особу обвинуваченого, визнавши недоцільним допит свідків та дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.
Відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадку можливості зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні необережних дій, що виразилися у втраті ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил його зберігання, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, доведена.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 413 КК України як необережні дії, що виразилися у втраті ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил його зберігання, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України судимості не має, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, за місцем військової служби характеризується посередньо, є учасником бойових дій, приймав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуває в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , має на утриманні малолітнього сина 2020 року народження.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає з`явлення зі зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 413 КК країни у виді позбавлення волі.
Також суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , який в силу ст. 89 КК України судимості не має, в скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, є учасником бойових дій, брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, має на утриманні малолітнього сина, враховуючи позицію представників потерпілого, які не наполягали на позбавленні ОСОБА_6 свободи, а також надану Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області досудову доповідь, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, можливе без відбуття ним покарання, застосувавши до нього ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів, оскільки останній повністю визнав свою вину та усвідомив протиправність своїх дій, та його поведінка як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду свідчить про наявність щирого каяття й намагання спокутувати свою провину.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
На досудовому розслідуванні прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону до обвинуваченого ОСОБА_6 було пред`явлено в межах кримінального провадження № 0000001 цивільний позов про стягнення завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 43822,20 гривень та в межах кримінального провадження № 0000012 цивільний позов про стягнення завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 111161 гривень, розмір яких (цивільних позовів) в ході судового розгляду уточнив, надавши довідку Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України № 631/1145 від 26.05.2020 року про часткове відшкодування ОСОБА_6 суми завданих збитків в розмірі 6521,34 гривень. В обгрунутвання позовних вимог послався на ч. 3 ст. 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ, відповідно до якої особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру, а перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України. Так, згідно пункту Д Переліку, затвердженого постановою КМУ від 02.11.1995 року № 880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості», у десятикратному розмірі відшкодовується, зокрема, засоби бронезахисту, бронежилети усіх типів, шоломи захисні усіх типів, протиударні щити усіх типів. Тому, просив стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином загальну суму в розмірі 148461,86 гривень.
Ухвалою суду від 13.05.2020 року матеріали кримінального провадження за № 0000012 від 17 березня 2020 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 413 КК та матеріали кримінального провадження за № 0000001 від 03 січня 2020 року у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 413 КК України, об`єднані в одне кримінальне провадження для здійснення їх одночасного розгляду. Тому, розглядаючи об`єднане кримінальне провадження, судом здійснюється одночасний судовий розгляд наведених позовних вимог, уточнених в ході судового розгляду прокурором на загальну суму 148461,86 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 пред`явлені до нього та уточнені прокурором в ході судового розгляду позовні вимоги, визнає повністю, та їх розмір є обґрунтованим і доведеним стороною обвинувачення в ході судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення уточнених прокурором позовних вимог в розмірі 148461,86 гривень.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 2669,80 гривень /згідно довідки про витрати на проведення експертизи № 381 від 02.04.2020 в кримінальному провадженні № 0000012 та довідки про витрати на проведення експертизи № 172 від 18.02.2020 в кримінальному провадженні № 0000001 /.
Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на один рік, зобов`язавши його повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 не обирався.
Уточнені позовні вимоги прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Міністрества оборони України в особі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 148461 (сто сорок вісім тисяч чотириста шістдесят одна) гривень 86 копійок.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 2669 (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять) гривень 80 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_9