СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5786/20
пр. № 1-кп/759/927/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0001534, внесеного 17 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Романівка Попільнянського району Житомирської області, який офіційно не працює, з середньою освітою, розлучений, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

в с т а н о в и в :
17 березня 2020 року, близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_3 , проходячи біля під`їзду № 2 буд. № 10 по вул. Прилужній в м. Києві, помітив раніше не знайомого йому ОСОБА_5 , який сидів на лавці, розташованій навпроти входу до під`їзду, тримаючи у руці мобільний телефон. Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_3 вирішив відкрито викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення. З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 , та схопившись рукою за належний ОСОБА_5 мобільний телефон "Xiaomi Redmi 8", ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 4000 грн., з чохлом-книжкою чорного кольору, вартістю 250 грн., а всього майна на загальну суму 4250 грн., почав виривати його з руки останнього, завдавши при цьому ОСОБА_5 фізичний біль. Подолавши таким чином опір потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_3 вихопив з руки останнього мобільний телефон, після чого, приблизно о 12 год. 45 хв., почав тікати, виконавши таким чином всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Однак, ОСОБА_3 не довів свій злочин до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки біля буд. № 17 по вул. Чорнобильській в м. Києві він був затриманий перехожими та ОСОБА_5 з наявним при ньому чужим майном.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним злочину, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що 17 березня 2020 року близько о 12 год. 30 хв., він проходив біля під`їзду №2 буд. №10 по вул. Прилужній в м. Києві де помітив не знайомого йому раніше потерпілого, який сидів на лавці, та в якого він замітив мобільний телефон, який захотів викрасти. Підійшов до останнього та почав виривати з рук телефон, після того як йому це вдалося, почав тікати, однак біля буд. АДРЕСА_2 він був зупинений перехожими та самим потерпілим.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, доведена повністю. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставину, яка пом`якшує його покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з середньою освітою, офіційно не працює, розлучений, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України не судимий. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, не вбачаючи підстав для призначення іншого виду покарання.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, а саме те, що розмір заподіяної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням становить 4250 грн. 00 коп., відсутність настання тяжких наслідків, зважаючи на ту обставину, що шкода заподіяна кримінальним правопорушенням відшкодована, з огляду на особу винного, наявності по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, приймаючі до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який обіцяв в судовому засіданні не допускати в подальшому протиправної поведінки, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:
- мобільний телефон "Xiaomi Redmi 8", ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з чохлом-книжкою чорного кольору - залишити потерпілому ОСОБА_5 за належністю.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1