Справа № 161/171/20
Провадження № 1-кс/161/156/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 14 січня 2020 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 25 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В :

03 січня 2020 року адвокат ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах потерпілої ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 25 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001217 від 05.04.2019 року.
Свою скаргу заявник мотивує тим, що вказана постанова слідчого є передчасною, винесена на підставі процесуальних порушень, відображає абсолютну умисну бездіяльність органу досудового розслідування у дананому кримінальному провадженні та небажання органу досудового розслідування встановлювати істину, збирати докази та притягувати винних осіб, у завданні ОСОБА_5 шкоди, до кримінальної відповідальності.
Враховуючи зазначене, просить скасувати вищевказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження та задовольнити скаргу з наведених вище підстав.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 подану скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, оскільки вважає що винесена постанова про закриття кримінального провадження є законною та обгрунтованою.
Заслухавши пояснення заявника, прокурора, перевіривши матеріали справи та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 квітня 2019 року слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001217 від 05.04.2019 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування , після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, серед іншого, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі "Танрікулу проти Туреччини", "Ґюль проти Туреччини").
Відповідно до рішення ЄСПЛ в справі "Коробов проти України" від 21 липня 2011 року вказано, що в доказуванні використовується принцип "раціонального сумніву", коли провина доводиться поза розумним сумнівом, що в даному спорі означає необхідність обґрунтування закриття кримінальної справи.
Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закриття провадження дотримані не були, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження не надано оцінку всім обставинам, здобутим під час досудового розслідування.
Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Досліджуючи оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, приходжу до висновку, що при закритті кримінального провадження не були дотримані вимоги ст. 284 КПК України.
В постанові слідчого про закриття кримінального провадження не обґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.
Згідно принципу публічності, закріпленого вст. 25 КПК України, слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий формально організував і поверхово провів досудове розслідування по кримінальному провадженню, ретельно не перевірив усіх доводів учасників кримінального провадження, зокрема не провів допиту ОСОБА_5 , яка звернулась до органу досудового розслідування із заявою про вчинення кримінального правопорушення, не провів допиту особи, яка на думку ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення ОСОБА_7 .
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, обґрунтовуючи його шляхом аналізу норм Цивільного кодексу України, та прийшов до висновку що відносини, які виникли між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відносяться до цивільно-правових, та регулюються нормами ЦК України. а саме, положеннями про договірні зобов`язання, та підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто подання потерпілим відповідного цивільного позову про стягнення майнової шкоди у зв`язку із невиконанням істотних умов договору.
Також, в постанові зазначено, що під час досудового розслідування, не вдалось встановити місцезнаходження ОСОБА_7 з метою опитування по даному кримінальному провадженню. Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, що слідчим вживались заходи щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_7 для проведення опитування.
Таким чином, слідчим було здійснено неповноту досудового розслідування кримінального правопорушення, а відтак прийняття рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, оскільки не було проведено необхідних слідчих дій на встановлення всіх обставин справи.
Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
В ході подальшого досудового розслідування необхідно допитати ОСОБА_5 , допитати ОСОБА_7 , з приводу обставин, які викладені у заяві ОСОБА_5 , та у випадку необхідності здійснити інші дії, в яких виникне потреба.
Слідчому необхідно всебічно з`ясувати усі обставини, які мають значення для кримінального провадження, обґрунтовано проаналізувати всі докази та прийняти законне процесуальне рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
У зв`язку із наведеним, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога особи, яка подала скаргу на постанову про закриття провадження, ґрунтується на нормах закону, що є належною підставою для задоволення скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 91, 283, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:

Скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 25 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження задовольнити.
Постанову слідчого СВ Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 25 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001217 від 05 квітня 2019 року скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя
Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1