УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 161 102 300 012 23 від 02.09.2016,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 161 102 300 012 23 від 02.09.2016 за ст. 356, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364 КК України.

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2018 (справа № 761/21645/19) накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :04:009:0017, загальною площею 3,6298 га., власником якої є ОСОБА_5 .
Водночас, заявник вважав, що у подальшому застосуванні такого засобу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, зазначивши, що гр. ОСОБА_4 є спадкоємцем зазначеної земельної ділянки внаслідок смерті ОСОБА_5 , яка приходилась йому матір`ю. Тому заявник просив задовольнити клопотання та арешт скасувати.

У судове засідання заявник не прибув, звернувся до суду з заявою про здійснення розгляду клопотання за його відсутності.

Слідчий СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_6 подав до суду заяву у якій просив залишити клопотання без розгляду, оскільки на його думку арешт на зазначену земельну ділянку вже скасований.

Слідчий суддя, заслухавши думку представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.
Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Під час вирішення питання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності примусового, тобто без добровільної згоди особи, вилучення з її володіння та користування речей, предметів, документів, а також їх подальше тривале утримання органом досудового розслідування.

Процесуальним законом визначено, що здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

У силу ст. 9 КПК України при виконанні вказаного вище обов`язку слідчий суддя має неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статтею 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом безпосереднього застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження та зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення повноваженнями щодо застосування заходів процесуального примусу з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення прокурором наявності трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; а також у разі існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання завдання, поставленого прокурором.
Слідчий суддя зазначає, що доводи слідчого щодо скасування арешту в частині ініційованого заявником майна, не знайшли свого підтвердження в матеріалах клопотання, тому подане клопотання не втратило своєї актуальності та підлягає розгляду по суті.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2018 (справа № 761/21645/19) у кримінальному провадженні № 120 161 102 300 012 23 від 02.09.2016 накладено арешт на майно, зокрема на земельну ділянку за кадастровим номером :04:009:0017, загальною площею 3,6298 га., яка належить ОСОБА_5 .
Водночас, як вбачається з викладеного у клопотанні про скасування арешту майна, ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_5 померла.

Як визначено у ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Водночас, застосований у цьому кримінальному провадження захід забезпечення у вигляді арешту земельної ділянки, перешкоджає гр. ОСОБА_4 реалізувати свої права у повному обсязі, зокрема прийняти спадщину.

Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу відпала потреба чи він застосований необґрунтовано.

Отже, враховуючи тривалість досудового розслідування та ненадання стороною обвинувачення доказів на спростування доводів заявника слідчий суддя дійшов висновку про відсутність потреби у подальшому застосуванні арешту вказаного майна.

Таким чином, вищенаведене вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло спричинені негативні наслідки та відновило у повному обсязі права гр. ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, керуючись ст. 8, 9, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2018 (справа № 761/21645/19) на земельну ділянку за кадастровим номером :04:009:0017, загальною площею 3,6298 га., власником якої є ОСОБА_5 , скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1