СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3443/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002992 від 07.07.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно,-
встановив:
19.03.2020 року до суду надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002992 від 07.07.2018 року, про накладення арешту на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження вищевказаним майном.
Вказане клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні У ГУНП в Київській області, перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002992 від 07.07.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час виїхали для постійного проживання до Республіки Білорусь, а квартиру, яку мають на праві приватної власності, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , останні залишили в безоплатне користування ОСОБА_6 .

У невстановлений досудовим розслідуванням день та час, ОСОБА_6 , діючи як виконавець, згідно заздалегідь розробленого та узгодженого всіма учасниками організованої групи плану, повідомила ОСОБА_7 про те, що власники квартири, якою вона користується, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , тривалий час перебувають за кордоном та повертатися найближчим часом не збираються, та тому є можливість заволодіти вказаною квартирою та отримати прибуток від її продажу.

Після отриманої інформації від ОСОБА_6 , ОСОБА_7 діючи як організатор, надала вказівку ОСОБА_8 , проте що останній повинен буде надавати доступ до вказаної квартири для огляду потенційним покупцям, за відсутності ОСОБА_6 та виконувати інші дії в яких виникне необхідність під час продажу вказаної квартири.

В свою чергу ОСОБА_6 погодилася виступити «підставним» власником вищевказаної квартири під час укладання договору купівлі продажу даного нерухомого майна, та усвідомлювала, що не може виступати продавцем вищевказаної квартири

Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння вказаною квартирою, ОСОБА_7 залучила свою знайому ОСОБА_9 , яка в свою чергу за вказівкою організатора злочинної організації займалась пошуком потенційних клієнтів на покупку квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , через мережу Інтернет.

Крім цього ОСОБА_9 , здійснювала показ вказаної квартири потенційним покупцям. при цьому усвідомлюючи намір своїх злочинних дій

В подальшому, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи заздалегідь розробленому та узгодженому з усіма учасниками злочинної організації плану, придбали підробні бланки свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 , шляхом внесення до нього недостовірних відомостей, виготовили довідку з «Комунального підприємства Київської обласної ради «Південного БТІ» в м. Біла Церква про право власності на житло, виготовили довідку про місце проживання та склад сім`ї на ім`я ОСОБА_6 , в результаті чого учасники злочинної організації заволоділи вищевказаним нерухомим майном.

15 червня 2019 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , вдаючи із себе власника квартири за адресою: АДРЕСА_2 , діючи згідно попередньо розробленого організатором ОСОБА_7 , прибула до офісу приватного нотаріуса Білоцерківського міського округу ОСОБА_10 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з метою відчуження вищевказаного нерухомого майна на користь покупця, де на той час перебувала ОСОБА_7 .

Перебуваючи у офісі приватного нотаріуса Білоцерківського міського округу ОСОБА_10 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , діючи в інтересах злочинної організації, створеної ОСОБА_7 , згідно заздалегідь розробленого плану злочинної діяльності, відомого всім учасникам, та відведеної кожному ролі, вдаючи із себе власника квартири АДРЕСА_1 , перед підписанням договору купівлі-продажу квартири вказаного нерухомого майна, пред`явила приватному нотаріусу Білоцерківського міського округу ОСОБА_10 , та покупцю ОСОБА_11 заздалегідь підготовлені документи, що посвідчують право власності на вказану квартиру, серед яких були: свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 , довідка з «Комунального підприємства Київської обласної ради «Південного БТІ» в м. Біла Церква про право власності на житло, довідка про місце проживання та склад сім`ї на ім`я ОСОБА_6 , а також паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 та копія картки платника податків ОСОБА_6 за № .

В подальшому, того ж дня приблизно о 15 год. 36 хв., ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що не є власником вищевказаної квартири, розуміючи, що фактично правочин є фіктивним, діючи в інтересах злочинної організації, створеної ОСОБА_7 , згідно заздалегідь розробленого плану злочинної діяльності, відомого всім учасникам, та відведеної кожному функції, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Білоцерківського міського округу ОСОБА_10 , підписали договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_6 за грошові кошти в сумі 292000,00 гривень відчужила, а ОСОБА_11 набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 , та який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського округу ОСОБА_10 , який не був обізнаний стосовно злочинної діяльності вказаної злочинної організації, та відповідні відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в результаті чого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , заволоділи вищевказаним нерухомим майном, завдавши ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 292000,00 гривень, відповідно до ринкової вартості квартири станом на 15.06.2019, тобто в великих розмірах.

15.06.2020 було відібрано письмову заяву та допитано в якості потерпілого ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було винесено відповідну постанову.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири що за адресою: АДРЕСА_2 , являється ОСОБА_11 .

З метою запобігання випадку подальшого незаконного відчуження майна квартири АДРЕСА_1 , до моменту з`ясування всіх подій та обставин розслідуваного кримінального провадження за фактом шахрайських дій збоку підозрюваних осіб, а також з метою збереження речових доказів, слідчий клопоче про арешт вказаної квартри.

Слідчий в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним, з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки слідчим доведено, що, у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, існують ризики його відчуження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-
ухвалив:
Клопотання сслідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002992 від 07.07.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно, задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження вищевказаним майном, власником Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, являється ОСОБА_11 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1