ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 179/1342/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2020 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000315 від 20 червня 2018 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області; місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченою ч. 2 ст. 197-1 КК України.
Згідно обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 в період з квітня 2017 року по теперішний час (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), маючи умисел на зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, діючи всупереч вимогам статей 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також в порушення ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», та у порушення ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, якими передбачений правовий порядок користування землями водного фонду, фактично заволодів земельною ділянкою водного фонду в охоронній зоні площею 0,0315 га, яка знаходиться на земельній ділянці сільськогосподарського призначення державної форми власності за кадастровим номером :01:001:1158 на території Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області розмістивши на даній земельній ділянці літній табір для випасання худоби, одноповерхову споруду - тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності, а саме: для випасу крупної рогатої худоби, а також огородив вказану ділянку дерев`яним парканом.
Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 26.06.2018, №266-ДК/387/АП/09/01/-18 проведеної Головним управлінням Держгеокадастру в Дніпропетровській області, на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду від 08.05.2018, встановлено, що ОСОБА_3 самовільно займає земельну ділянку загальною площею 0,0315 га в водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі водного об`єкту на території Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність або передання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї та державної реєстрації.
Органами досудового слідства дії ОСОБА_3 кваліфіковано як самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, тобто як злочин, передбачений ч. 2 ст. 197-1 КК України.
В судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 підтримано клопотання ОСОБА_3 .
Представник потерпілого не заперечував проти закриття кримінального провадження зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.
Прокурор підтримав клопотання захисника та вважає, що наявні всі підстави для закриття кримінального провадження внаслідок закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Заслухавши учасників судового засідання, суд вважає клопотання ОСОБА_3 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю.
Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
За пред`явленим ОСОБА_3 обвинуваченням його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, санкція якої передбачає найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років.
Згідно положень ст. 12 КК України вказане правопорушення відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 44 КК України).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Обмеження, щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, визначені ч. 5 ст. 49 КК України та передбачають, що давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" за № 1 від 23.12.2005, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що існують умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
В п. 8 вказаної Постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Наявність обставин, що перешкоджають застосування положень ч. 1 ст. 49 КК України, зокрема фактів ухилення від слідства або суду, чи вчинення підсудним нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, судом не встановлено.
Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що наявний склад вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме: самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, що мало місця станом на квітень 2017 року та кваліфікується за ч. 2 ст. 197-1 КК України, а тому на час розгляду даного клопотання (21.04.2020) минули три роки, протягом яких особа може бути притягнута до кримінальної відповідальності та є всі умови та підстави для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід обвинувачений не застосовується.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.
На підставі ст. 12, 44, 48, 197-1 КК України, керуючись статтями 284 та 285 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 197-1 КК України, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 20 червня 2018 року, відносно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 Кримінального кодексу України закрити у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінально процесуального кодексу України.
Документи зберігати при матеріалах справи.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровської апеляційного суду області протягом семи днів з дня її оголошення через Петриківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя:ОСОБА_1