Справа № 214/4861/18
1-кс/214/32/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю представника потерпілого ОСОБА_3

за участю слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі справу за скаргою ОСОБА_3 , яка є представником потерпілого ОСОБА_5 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник потерпілого, діючи в інтересах ОСОБА_5 , подала до суду скаргу, в якій просить: скасувати постанову слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції (далі за текстом «слідчий») ОСОБА_4 від 19 червня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2018 року за №0001643, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та направити матеріали кримінального провадження для подальшого розслідування.

В обґрунтування скарги наводить наступне. 20 липня 2018 року до Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 було подано заяву про кримінальне правопорушення, в якій зазначалось що 19 липня 2018 року приблизно о 09:00 годині невідомий чоловік знаходячись біля магазину АТБ-Маркет по вул.. Генерала Радієвського, 24/1 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, наніс удар рукою в ділянку обличчя, тим самим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя. По даному факт у було відкрито кримінальне провадження внесеного 20.07.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001643, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Постановою слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_4 , від 22 грудня 2018 року дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення. 4 березня 2019 року ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу дану постанову слідчого про закриття провадження було скасовано. Підставою для скасування слідчим суддею постанови слідчого було те, що слідчим під час здійснення досудового розслідування не були здійснені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме для об`єктивного підтвердження чи спростування відомостей, викладених у заяві ОСОБА_5 , а при винесенні оскаржуваної постанови слідчий не послався на жодну обставину, встановлену під час досудового слідства та на будь-які слідчі процесуальні дії, які ним були вчинені для встановлення цих обставин. Слідчий в постанові, в порушення вимог ч.5 ст.110 КПК України, жодним чином не вмотивував своє рішення про застосування вимог ст.39 КК України щодо меж крайньої необхідності, не дав оцінки показам потерпілого ОСОБА_5 , за змістом яких, в момент нанесення йому удару він вже відійшов від малолітнього. Таким чином висновки про відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125КК України та про завдання потерпілому удару у зв`язку з неможливістю усунути небезпеку іншим засобом, не перевищуючи меж крайньої необхідності слідчий не обґрунтував жодними доказами, здобутими в ході досудового розслідування. А тому, постанова слідчого Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження від 22.12.2018 року визнана необґрунтованою та передчасною, а тому була скасована. Після скасування даної постанови слідчого матеріали кримінального провадження були направлені для подальшого розслідування. Вказує, що слідчим не було вчинено жодних інших процесуальних дій для встановлення всіх обставин, а посилаючись лише на ті самі пояснення свідків (які більш детально описав) знову прийшов до висновку про закриття кримінального провадження. Постановою слідчого. від 19 червня 2019 року дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України. В даній постанові слідчий зазначив, що ОСОБА_6 умисно завдав гр.. ОСОБА_5 один удар рукою в обличчя, але для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала малолітньому сину ОСОБА_7 , в зв`язку з неможливістю усунути небезпеку іншим засобом, тому, в даних діях відсутній склад кримінального правопорушення. З даною постановою категорично не погоджується, вважає її незаконною, передчасною та такою що підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Відповідно до ст. ст. 25, 38 КПК України, слідчий зобов`язаний вжити всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування, встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. Наполягає, що в порушення вказаних норм процесуального закону, слідчим не було вжито всіх заходів для забезпечення повного і всебічного дослідження обставин кримінального провадження, що фактично призвело до помилкового та передчасного висновку про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Зазначає, що слідчим не було вжито заходів, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, а висновок про те що ОСОБА_6 наніс удар щоб усунути небезпеку від малолітнього, жодним доказом не підтверджується, так жодних небезпек чи отриманих ушкоджень у малолітнього не було, малолітній взагалі знаходився на великій відстані від потерпілого, а потерпілий коли отримав удар в обличчя від ОСОБА_6 , був один і нікому не завдавав жодних ушкоджень, загроз чи небезпек. Вважає, що слідчим не встановлено яку ж саме небезпеку та шкоду відвернув потенційний підозрюваний, коли наносив удар потерпілому, та чому слідчий зробив висновок про те що не допущено перевищення меж крайньої необхідності. Не було проведено слідчого експерименту за участю всіх учасників провадження та свідків, в тому числі неповнолітнього. Тому вважає, що слідчий зробив неправильний та необґрунтований висновок того, що в діях відсутній склад злочину посилаючись на ст..39 КК України (крайня необхідність). Стаття 39 КК України зазначає, що не є злочином заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності. Перевищенням меж крайньої необхідності є умисне заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам, якщо така шкода є більш значною, ніж відвернена шкода. Вважає, що необхідно було зробити всі необхідні слідчі дії для дослідження обставин кримінального провадження, а не закривати кримінальне провадження на підставі того, що в діях відсутній склад кримінального правопорушення. Якщо б були вчинені всі можливі процесуальні дії розслідування, то даний кримінальний злочин було б розкрито і особі, яка вчинила кримінальне правопорушення було б пред`явлено підозру та обвинувальний акт.

У судовому представник потерпілого скаргу підтримала повністю. Крім того, пояснила, що відповідно до ухвали суду, якою була скасована постанова слідчого від 22 грудня 2018 року необхідно провести слідчий експеримент, але слідчий цього не зробив. Вказує, що проведення слідчого експерименту необхідно для з`ясування чи була в діях ОСОБА_6 крайня необхідність. Вважає,що слідчий експеримент належало провести з потерпілими та свідками. Також зазначила в поясненнях, що в показаннях свідків є суперечності

Слідчий у судовому засіданні не погодився із скаргою та пояснив, що необхідності в проведення слідчого експерименту не малося.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: постанова (а.с.5-6), ухвала суду (а.с.7).

Також у судовому засідання оглянуто кримінальне провадження №0001643 внесене до ЄРДР 20.07.2018 року.

Вислухавши представника потерпілого, слідчого, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 26 ч.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами.

Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги, про зобов`язання вчинити певну дію.

Судом встановлено, що 20 липня 2018 року ОСОБА_5 звернувся з заявою до Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції про те, що 19 липня 2018 року невідома особа завдала йому тілесні ушкодження.

20 липня 2018 року слідчим ОСОБА_4 за даним фактом були внесені відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

В подальшому слідчим була проведена судово-медична експертиза, якою було встановлено, що ОСОБА_5 були завдані садна обличчя та крововилив слизової оболонки верхньої губи, які могли виникнути 19 липня 2018 року від одноразової дії травмую чого предмету та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також слідчим був допитаний потерпілий ОСОБА_8 , проведений огляд місця події, допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , отримані пояснення від ОСОБА_6 , зібрані характеризуючи документи.

Постановою слідчого від 22 грудня 2018 року дане кримінальне провадження закрите на підставі ст.ст.39, 284 ч.1 п.2 КПК України, за відсутності складу кримінального правопорушення.

Ухвалою суду від 4 березня 2019 року за результатами розгляду скарги представника потерпілого вказана постанова була скасована на тій підставі, що слідчий не надав оцінку показанням потерпілого та свідків.

В подальшому слідчий додатково допитав потерпілого та свідка ОСОБА_11

19 червня 2019 року слідчий виніс постанову, якою закрив кримінальне провадження на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України, за відсутності складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, яка складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Як передбачено ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як встановлено у судовому засіданні, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, слідчий, як на підставу закриття кримінального правопорушення, послався на те, що ОСОБА_6 діяв в межах крайньої необхідності. При цьому слідчий навів в постанові навів докази: показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , пояснення ОСОБА_6 .

Слідчий в оскаржуваній постанові надав оцінку зазначеним доказам, та обґрунтувавши свою думку, прийшов до висновку, що ОСОБА_6 діяв в стані крайньої необхідності, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

В своєї скарзі представник потерпілого не зазначає, які саме заходи повинен був вжити, на її думку але не вжив слідчий для забезпечення повного та всебічного дослідження обставин кримінального правопорушення.

Пояснення представника потерпілого про те, що ухвалою суду від 4 березня 2019 року на слідчого покладався обов`язок провести слідчий експеримент є необґрунтованою, оскільки зазначена ухвала не містить таких приписів. Тому при вирішення справи суд не бере до уваги ці пояснення.

Пояснення представника потерпілого про те, що показання свідків містять суперечності суд не бере до уваги, оскільки представником потерпілого не наведено в чому саме та в чиїх саме показаннях маються суперечності.

Тому, виходячи з передбаченої ст. 7 КПК України засади диспозитивності, вимог ст. 26 ч.3 КПК України, суд вважає, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження обґрунтовано законно, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 26, 110, 284, 303, 307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , яка є представником потерпілого ОСОБА_13 , на постанову про закриття кримінального провадження №0001643, внесеного до ЄРДР 20.07.2018 року, яка винесена 19 червня 2019 року слідчим СВ Саксаганського РВ КМУ ГУ МВС України ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1