Справа № 370/545/18
Провадження по справі № 1-кп/367/227/2020
У Х В А Л А
Іменем України
12 лютого 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст. 115 ч. 1 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.10.2017 року за № 0000947, -
встановив:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст. 115 ч. 1 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого заперечував проти продовження Фролову запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявив клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 виходячи із наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження строків тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч 1. ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обставини зазначені в ухвалі Ірпінського міського суду від 10.10.2017 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, інших обставин, які давали б підстави до зміни запобіжного заходу окрім продовження строків тримання під вартою суд не вбачає.
При цьому, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки згідно з наданими прокурором матеріалами та показами допитаних в судовому засіданні свідків він схильний до вчинення насильницьких дій під час вживання алкогольних напоїв, таким чином обвинувачений може впливати на інших свідків, які проживають в АДРЕСА_1 та являються сусідами обвинуваченого.
Таким чином, суд задовольняє клопотання прокурора та відмовляє в клопотанні захисника.
Строк дії ухвали тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів.
Керуючись ст.ст. 176-178, 199, 331 КПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , який обвинувачується за ст. 115 ч. 1 КК України.
Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів.
Початок строку дії ухвали обчислювати з 12.02.2020 року.
Закінчення строку дії ухвали 11.04.2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3