В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2020 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі:головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тростянець кримінальне провадження №0000155 від 01.05.2017 з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який не працює, є інвалідом 3 групи з дитинства, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 01.06.2017 близько 17 години 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «УАЗ-Патріот», з державним номером НОМЕР_1 , що підтверджується висновком №19/119/1/147е від 22.06.2017, належним на праві власності ОСОБА_4 , рухався по головній дорозі із смт.В.-Писарівка до смт.Краснопілля.

В цей час малолітній ОСОБА_8 керуючи велосипедом моделі «Тітан» і рухаючись другорядною дорогою по вул. Молодіжна, с. Земляне, що примикає праворуч до головної, по якій рухався автомобіль «УАЗ-Патріот», з державним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , почав перетинати проїзну частину справа на ліво, відносно руху вказаного транспортного засобу, тобто рухався в напрямку, близькому до поперечного.

ОСОБА_4 в свою чергу, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, при виявленні небезпеки для руху транспортного засобу, знехтував безпекою дорожнього руху, не прийняв негайних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, а почав змінювати напрямок руху автомобіля «УАЗ-Патріот» з державним номером НОМЕР_1 ліворуч з метою виконання об`їзду велосипедиста, виїхавши на зустрічну смугу руху, але уникнути зіткнення не зміг. В результаті зіткнення велосипедист впав на узбіччі дороги.

Після зіткнення з велосипедистом, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, не зупинив свій транспортний засіб та з місця пригоди зник.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці ДТП. Згідно висновку експерта № 447/325 від 31.07.2017 смерть ОСОБА_8 , 2004 р.н., настала в результаті сполученої тупої травми тіла, яка наявна у складі розриву атланто-окципітального з`єднання з травмуванням спинного мозку, забою легень, переломів ключиць, розриву капсули селезінки, переломами кісток лівої гомілки, множинних саден, синців та ран, та ускладнилася розвитком спинного шоку, що підтверджується наявністю ознак ушкодження спинного мозку та його оболонок, ознаками швидкої смерті, незначним об`ємом кровотечі з ушкодженої селезінки. Ушкодження виникли в результаті дій тупих предметів не задовго до настання смерті і по ступеню тяжкості ушкодження у вигляді забою легень, розриву капсули селезінки, розриву атланто-окципітального з`єднання з травмуванням спинного мозку кваліфікуються як тяжкі, та як такі, що викликали небезпечний для життя стан, і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Усі вказані ушкодження могли утворитися в умовах ДТП.

Керуючи автомобілем «УАЗ-Патріот» н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , згідно висновку судово авто-технічної експертизи від 07.07.2017 №19/119/9-1/144е, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 і введені в дію з 01.01.2002, передбачені пунктами:

2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог п.9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

r) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Допущені ОСОБА_4 порушення Правил дорожнього руху України, передбачених пунктом 12.3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_4 по порушенню Правил дорожнього руху України - умисні, а форма вини до наслідків, що настали - необережна злочинна самовпевненість.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 286 КК України винним себе визнав повністю і у суді показав, що 01.06.2017 у світлу пору доби близько 17 години 40 хвилин він разом із ОСОБА_9 , який сидів поруч із ним на передньому пасажирському сидінні, їхав на автомобілі УАЗ із смт.Велика Писарівка до смт.Краснопілля. Рухався він зі швидкістю до 60 км/год, не більше. Метрів за 15 він бачив, як по другорядній дорозі із с.Земляне швидко рухались на велосипедах діти у напрямку до головної дороги. Коли під`їжджали до с.Земляне, із с.Земляне з другорядної дороги виїхало чотири велосипедисти, першим із яких, як він тоді дізнався, був ОСОБА_8 , рухалися вони у сторону зліва направо. Обвинувачений не міг здогадатися, що велосипедист різко поверне у його сторону, тому продовжував свій рух. Потім ОСОБА_8 став рухатися правіше з його сторони. Обвинувачений в цей час рухався майже по середині дороги, оскільки з його правої сторони були колії. Коли перший велосипедист виїхав до перехрестя головної і другорядної дороги, подивився направо і різко повернув кермо велосипеда вліво. Відстань між автомобілем і велосипедистом на момент виїзду велосипедиста з другорядної дороги була близько 2 м. Велосипедист виїхав майже з кущів, за дорожньою обстановкою велосипедист не стежив. Обвинувачений натиснув на гальма, але повністю зупинити автомобіль йому не вдалося, оскільки вага автомобіля були близько 2700 т і він вивернув кермо вліво, щоб об`їхати велосипедиста, однак це не вдалося, в результаті чого сталася ДТП, а саме по середині головної дороги правим крилом автомобіль зіткнувся із велосипедистом. Після цього обвинувачений зупинився, підбіг до велосипедиста, але той ознак життя не подавав. У нього був великий шок, він злякався та сів у машину і поїхав в с.Грабовське, а коли приїхала туди міліція, він їм все розповів. Після цього його повезли до смт.Краснопілля до медичного закладу, де у нього відбирали кров на аналізи. На початку другорядної дороги були кущі, а наступного дня під час слідчого експерименту тих кущів вже не було. Свою вину визнає, дуже шкодує, що так сталося, потерпілій він відшкодував шкоду.. Зіткнення відбулося по середині головної дороги.

Крім показів обвинуваченого, його вина також підтверджується матеріалами кримінального провадження та показами свідків.

Так, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.06.2017 року, схеми до нього та фототаблиць, місцем пригоди є перехрестя доріг біля с.Земляне Краснопільського району Сумської області, в ділянці, де до основної дороги, що веде від смт.В.Писарівка до смт.Краснопілля примикає другорядна, яка представляє собою вул.Молодіжна у с.Земляне. Під час огляду 01.06.2017 на указаному перехресті було виявлено сліди руху транспортного засобу на правому узбіччі, які відобразилися у вигляді коліс лівих та правих по трав`яному покриттю, які мають дугоподібну траєкторію, сліди ковзання коліс автомобіля, сліди бокового зсуву велосипедиста. На ділянці проїзної частини біля електроопори в с.Земляне Краснопільського району Сумської області виявлено труп ОСОБА_8 , який знаходився у положенні на спині обличчям догори, під час огляду описані ушкодження у виді саден на обличчі, боковій поверхні грудної клітки, сидниці, поверхні лівої ноги, на поверхні правої п`ятки, у виді синця правого колінного суглобу, та у виді рани гомілки лівої ноги з наявними ушкодженнями велико-гомілкової кістки. Під час огляду з місця події було вилучено труп ОСОБА_8 , уламки полімерного матеріалу чорного кольору глянцеві та матові, гумовий ущільнювач чорного кольору та велосипед «Тітан» чорного кольору, під час огляду якого виявлено пошкодження рами, рульової частини(а.с.78-104, 105-112 том 1).

Висновком судово-медичної експертизи №447/325 від 31.07.2017 встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала в результаті сполученої тупої травми тіла, яка настала у складі розриву атланто-окципітального з`єднання з травмуванням спинного мозку, забою легень, переломів ключиць, розриву капсули селезінки, переломами кісток лівої гомілки, множинних саден, синців та ран, та ускладнилася розвитком спинного шоку, що підтверджується наявністю ознак ушкодження спинного мозку та його оболонок, ознаками швидкої смерті, незначним об`ємом кровотечі з ушкодженої селезінки. Ушкодження виникли в результаті дій тупих предметів не задовго до настання смерті і по ступеню тяжкості ушкодження у вигляді забою легень, розриву капсули селезінки, розриву атланто-окципітального з`єднання з травмуванням спинного мозку кваліфікується як тяжкі та як такі, що викликали небезпечний для життя стан, і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Усі вказані ушкодження могли утворитися в результаті ДТП (а.с.114-116 том 1).

Відповідно до протоколу обшуку, проведеного з 01.06.2017 по 02.06.2017 у лісовому насадженні в урочищі «Просіки» за межами с.Грабовське Краснопільського району Сумської області у присутності двох понятих було виявлено та вилучено: автомобіль PATRIOT-УАЗ, з державним номером НОМЕР_1 з ключами; чохол з водійського сидіння; чохол з пасажирського сидіння; чохол з керма; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_4 ; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 ; сліди рук (а.с.118-137 том 1).

Висновком експертизи технічного стану транспортного засобу від 22.06.2017 №19/119/9-1/147е установлено, що на момент експертного огляду автомобіля «УАЗ Патріот», з державним номером НОМЕР_1 робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина знаходились в працездатному стані. Технічних несправностей в системах, які досліджувалися в автомобілі «УАЗ Патріот», виявлено не було (а.с.146-153 том 1).

На підставі висновку технічного стану транспортного засобу від 26.06.2017 №19/119/9-1/146е судом установлено, що на момент експертного огляду велосипеда «TITAN» робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина знаходились в несправному стані. Несправності гальмівної системи велосипеда визначаються порушенням функціонального зв`язку між приводом та гальмівним механізмом переднього колеса, що полягає у від`єднанні тросу приводу від місця його кріплення на гальмівному важелі. Несправності рульового керування полягають в зміщенні рульової труби, відносно конструктивного свого розташування. Виявлені несправності ходової частини велосипеда: деформація ободу переднього колеса; розгерметизація пневматичної камери шини заднього колеса; деформація передньої телескопічної вилки; деформація труб рами та пошкодження елементів трансмісії велосипеда. Виявлені несправності велосипеда «TITAN», які досліджувалися під час огляду, мають аварійний характер утворення та характерні для виникнення під час дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.157-163 том 1).

За висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №19/119/9-1/145е від 30.06.2017 первинний контакт відбувався між правою передньо-боковою частиною автомобіля та лівою боковою частиною велосипеда. В момент первинного контакту кут взаємного розташування між повздовжньою віссю автомобіля «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 та повздовжньою віссю велосипеда «TITAN» складав близько 30+-10 град., розгорнутий ліворуч відносно напрямку руху автомобіля. Зафіксована слідова картина місця пригоди, та наявні на транспортних засобах механічні пошкодження характерні для розташування місця зіткнення між початком утворення слідів здвигу коліс велосипеда на проїзній частині, зафіксованих під час огляду місця події, в районі осьової лінії дорожньої розмітки (а.с.167-180 том 1).

Так, допитаний в судовому засіданні як свідок сторони обвинувачення неповнолітній ОСОБА_10 за участі законного представника ОСОБА_11 та педагога ОСОБА_12 суду показав, що того дня він з друзями вчотирьох їхали на велосипедах із с.Земляне, рухались вони не дуже швидко. ОСОБА_8 їхав попереду, а свідок останнім. Відстань між свідком і ОСОБА_13 була приблизно 40 м. Рухались вони по середині проїжджої частини. Дорожнє покриття було із щебня, свідок почав буксувати, подивився на заднє колесо і в цей момент сталося саме зіткнення, якого він не бачив. Також свідок бачив автомобіль, однак на головну дорогу вони не виїхали. Діти хотіли пересікти головну дорогу, щоб поїхати до лісу, але коли побачили автомобіль, то зупинилися. ОСОБА_13 не бачив, що вони зупинилися, оскільки їхав першим, тому не зупиняючись він продовжував свій рух. З траси було добре видно як вони рухалися. Свідок бачив як проїхала машина вже після того, як збила ОСОБА_13 , до цього він автомобіля не бачив, бо на дорогу не дивився. Вже побачив автомобіль після того, як почув удар. Останній раз свідок бачив ОСОБА_13 , коли той ще не доїхав до головної дороги приблизно 3 м. Від догори на відстані приблизно 3 м з правої сторони були великі кущі, які обмежували видимість.

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 надав аналогічні свідчення, які не містять даних про момент зіткнення, траєкторію руху велосипедиста та автомобіля перед виїздом на головну дорогу та по головній дорозі, їх швидкість тощо (а.с.195-199 том 1).

Допитаний в судовому засіданні як свідок сторони обвинувачення малолітній ОСОБА_14 за участі законного представника ОСОБА_15 та педагога ОСОБА_12 суду показав, що 01.06.2017 свідок разом з товаришами каталися на велосипедах, рухались по другорядній дорозі із с.Земляне у напрямку траси до головної дороги, яку хотіли переїхати. Перший їхав ОСОБА_13 , потім свідок, ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . ОСОБА_13 їхав від нього на відстані 2-3 м. Вони доїхали до головної дороги та хотіли її переїхати на іншу сторону. У навушниках не був ніхто. ОСОБА_13 , не зупиняючись, подивився по сторонам, автомобілів не було і він поїхав далі. Коли він виїхав на трасу, з`явився автомобіль, який рухався швидко. Коло дороги були кущі та дерева. Автомобіль рухався по середині дороги, а ОСОБА_13 рухався прямо перпендикулярно. По середині головної дороги сталося зіткнення, автомобіль УАЗ-Патріот правою передньою частиною зіткнувся з велосипедом. Удар був «скользящий». Свідок у цей час був приблизно коло асфальту, тобто біля головної дороги. Оглядовість там була обмежена, бо коло дороги були дерева. Чи чув ОСОБА_13 , що їде автомобіль, коли він виїхав на дорогу, свідок не може сказати. Після удару водій автомобіля проїхав 200-300 м та зупинився. З водійського місця та пасажирського вийшло двоє чоловіків. Після удару ОСОБА_13 разом з велосипедом винесло в кущі, на проїжджій частині його не було. До ОСОБА_13 ті двоє осіб не підходили, а сіли в машину та поїхали далі. Будь-яких сигналів водія автомобіля, що свідчили б про уникнення з його сторони зіткнення, свідок не чув. Автомобіль свідок побачив вже після зіткнення, до цього його не бачив.

Під час проведення слідчого експерименту, проведеного 02.06.2017 року, свідок ОСОБА_14 вказав відстань між ним та ОСОБА_18 під час руху на другорядній дорозі (4-5 м), продемонстрував місце, де зупинився і звідки побачив наїзд на ОСОБА_19 , також ОСОБА_14 вказав, що їхали всі не швидко і без зупинок (а.с.190-194 том 1).

Допитаний в судовому засіданні як свідок сторони обвинувачення малолітній ОСОБА_20 за участі законного представника ОСОБА_21 та педагога ОСОБА_12 суду показав, що 01.06.2017 він разом з друзями каталися на велосипедах та рухались по другорядній дорозі у напрямку виїзду із с.Земляне до траси на головну дорогу, щоб переїхати дорогу. Рухалися вони не дуже швидко, дорожнє покриття було із щебня. Першим їхав ОСОБА_13 , потім ОСОБА_14 , свідок та інший ОСОБА_22 . У ОСОБА_13 та свідка були спортивні велосипеди. Навушників у вухах не було ні в кого. Їхали вони один за одним. ОСОБА_13 доїхав до головної дороги і поїхав далі. Свідок не бачив автомобіль, який рухався по головній дорозі, оскільки він не доїхав до головної дороги. На вулиці був вітер, тому свідок навіть шум автомобіля не чув. Чи бачив ОСОБА_13 автомобіль, свідок не знає. ОСОБА_13 виїхав на головну дорогу, не змінюючи траєкторії руху, і на перехресті ближче до узбіччя на правій полосі його збив автомобіль УАЗ-Патріот. Машина рухалася досить швидко, зіткнення відбулося передньою частиною велосипеда. Чи були якісь перешкоди, які б обмежували видимість чи оглядовість велосипедисту чи водію автомобіля, свідок не пам`ятає. Машина поїхала далі у своєму напрямку, гальма не застосовував, зупинився метрів через 300. З автомобіля вийшло двоє чоловіків, підійшли до місця зіткнення приблизно на 10 м, подивилися, повернулись до автомобіля і поїхали далі. Свідок залишив свій велосипед на узбіччі другорядної дороги та побіг разом з товаришем до ОСОБА_13 . Інший товариш побіг до села по допомогу. Велосипед ОСОБА_13 лежав на узбіччі в кюветі по правій стороні головної дороги, наче в кущах, на відстані приблизно 10 м від самого ОСОБА_13 . ОСОБА_13 ніяких ознак життя не подавав. Свідок залишився біля ОСОБА_13 до приїзду швидкої допомоги. Коли прийшла бабуся свідка, свідок поїхав на своєму велосипеді додому покликати матір, яка є медпрацівником.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 02.06.2017 року свідок ОСОБА_20 продемонстрував траєкторію руху велосипедиста ОСОБА_23 при виїзді з другорядної дороги на головну, довжина якої склала 20,8 м і відображена на схемі до протоколу слідчого експерименту, яка спочатку простягається праворуч вздовж правої частини другорядної дороги (вул.Молодіжна с.Земляне) і продовжується в бік праворуч аж до осьової головної дороги (смт.В.Писарівка смт.Краснопілля). Під час слідчого експерименту визначався експериментально час руху велосипедиста до місця наїзду, зафіксовано положення автомобіля на головній дорозі, з якого спостерігається як перший, так і другий велосипедисти (а.с.181-189 том 1).

Допитаний як свідок сторони обвинувачення ОСОБА_24 суду показав, що з дитинства знає обвинуваченого, перебуває з ним у дружніх стосунках. Також між собою товаришують їхні батьки. 01.06.2017 обвинувачений подзвонив свідкові та попросив його того дня поїхати з ним зустріти брата ОСОБА_25 . Близько 18 години вони прямували по трасі на автомобілі УАЗ Патріот з с.Грабовське в сторону с.В.Писарівка. У Мезенівці вони розвернулися і поїхали в сторону смт. Краснопілля. Рухалися зі швидкістю близько 70-75 км/год. Перед с.Земляне ОСОБА_26 зменшив швидкість близько 60 км/год, можливо і менше і в цей момент близько на відстані 15 м від повороту вони побачили на узбіччі другорядної дороги дітей-велосипедистів, які там каталися. Автомобіль рухався по своїй смузі руху ближче до середини дороги. Доїжджаючи до перехрестя головної та другорядної доріг на відстані 2 м від автомобіля виїхав на велосипеді хлопець на трасу. Автомобіль рухався по своїй правій стороні, велосипедист також виїхав перпендикулярно до автомобіля з правої сторони. Обвинувачений зменшив швидкість приблизно до 50 км/год, зробив маневр вліво, але не встиг, при цьому частково перетнув свою смугу руху. Коли дитина виїхала з другорядної дороги на головну, вона не зупинялася і в сторону автомобіля не дивилася. Велосипедист рухався швидко і автомобіль він не бачив, він дивився у праву сторону на узбіччя на дітей, бо вони йому мабуть щось кричали, скоріш за все дитина була у навушниках. Якби він або обвинувачений рухався з меншою швидкістю, то можливо б можна було уникнути зіткнення. Гальма водій не застосовував. Зіткнення з велосипедом відбулося правою передньою частиною автомобіля на головній дорозі. Решта дітей стояли на узбіччі з правої сторони. Вони від`їхали приблизно на 15 м, на узбіччі правої смуги руху зупинили машину, свідок обернувся назад і у нього запаморочилось у голові. Також свідок бачив, що у машині було пошкоджено праве переднє крило, а саме вм`ятина. Обвинувачений в цей час вийшов з машини, він був шокований, а чи ходив від до потерпілого, свідок не пам`ятає. Після цього вони сіли в автомобіль і поїхали далі, при цьому швидку та поліцію не викликали. Свідок прийшов до тями, коли майже приїхав додому. Потім обвинувачений висадив свідка і поїхав далі. Хвилин через 15 до свідка додому приїхали працівники поліції. Свідок вдома був сам, будь-яких алкогольних чи наркотичних засобів він не вживав. Свідок зрозумів з якого приводу приїхали працівники поліції, його забрали до Краснопільського райвідділу поліції, а згодом привезли і ОСОБА_27 . Наступного дня зі свідком проводився слідчий експеримент, на якому він давав аналогічні покази.

Під час слідчого експерименту 02.06.2017 року за участі свідка ОСОБА_24 та в подальшому з метою уточнення його свідчень під час додаткового слідчого експерименту 21.06.2017 року ОСОБА_24 в цілому надав аналогічні пояснення та продемонстрував положення, в якому він побачив велосипедиста, положення автомобіля, коли водій почав зміщуватись на зустрічну смугу з метою об`їзду велосипедиста, вказав довжину ділянки, яку проїхав велосипедист до місця зіткнення, у тому числі з моменту виїзду на головну дорогу. ОСОБА_24 вказав місце зіткнення, яке визначено з прив`язкою до орієнтирів, зазначив, що до зіткнення автомобіль УАЗ «Патріот» рухався без гальмування зі швидкістю 60-70 км/год., гальмування водій почав застосовувати після наїзду, автомобіль зупинився на правому узбіччі (а.с.201-213 том 1).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту, проведеного 02.06.2017 року за участі ОСОБА_4 , останній в ході указаної слідчої дії вказав положення транспортного засобу в момент часу, коли він виявив велосипедиста, продемонстрував його траєкторію при виїзді із другорядної дороги на головну, яка відображена на схемі, доданій до протоколу (а.с.221 том 1), вказав положення, в якому він почав зміщуватись на зустрічну смугу, вказав, що його швидкість руху становила 60-65 км/год., за допомогою статиста за темпом руху заданим ОСОБА_4 , визначено експериментально швидкість руху велосипедиста, відстань яку він подолав до місця зіткнення (а.с.216-229 том 1).

ОСОБА_4 будучи у статусі підозрюваного відмовився від участі у слідчому експерименті, що підтверджено його заявою від 27.09.2017 року та протоколом від 27.09.2017 року (а.с.241-243 том 1).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/144е від 07.07.2017 водій автомобіля «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.3, 12.4, 2.10 Правил дорожнього руху України, та мав технічну можливість уникнути зіткнення. В діях водія автомобіля «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Якщо водій автомобіля «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 рухався з перевищенням допустимої швидкості в даних дорожніх умовах, то в його діях вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, з яких невідповідності вимогам пункту 12.3 з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. В діях велосипедиста вбачаються невідповідності вимогам пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Оцінка дій водія автомобіля УАЗ та велосипедиста стосовно виконання водієм автомобіля УАЗ вимог пункту 2.10 та велосипедистом пункту 6.1 Правил дорожнього руху України, не потребує спеціальних автотехнічних знань і тому може бути виконана судом або органами досудового слідства самостійно (а.с.232-240 том 1).

Повністю тотожні аналогічні відповіді викладені у висновку того ж експерта №19/119/9-1/311е від 13.10.2017 (а.с.3-11 том 2).

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_28 показав суду, що згідно діючих правил дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, а саме виїзду велосипедиста з другорядної дороги на головну, водію автомобіля необхідно було загальмувати. Велосипедист під час виїзду на головну дорогу рухався у напрямку, наближеному до поперечного відносно головної дороги, під кутом близько 90?. Під час проведення слідчих експериментів було встановлено траєкторію руху автомобіля та велосипеда. На момент первинного контакту кут зіткнення між транспортними засобами був менше 45?. Рух по визначенню напрямку руху автомобіля експерт вказував у дослідницькій частині експертного висновку. ПДР вимагають від водія, що у разі виникнення небезпеки для руху необхідно застосувати гальмування. У даному випадку небезпекою для руху автомобіля був велосипедист, оскільки був відсутній зоровий зв`язок між водієм автомобіля та велосипедистом, а тому ПДР вимагають тільки застосування гальмування, так як траєкторії їх руху перетинались і застосування маневру не забезпечує гарантії безпеки роз`їзду із велосипедистом. Велосипедист також порушив вимогу п.16.11 ПДР. При проведенні експертизи були враховані технічні характеристики автомобіля, дослідження проводилося навіть із завантаженим автомобілем. Слідів гальмування на місці пригоди не було.

Всі викладені докази суд визнає належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність суд визнає достатньою для висновку про винуватість ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого за обставин, викладених в обвинувальному акті від 06.02.2020 за зміненим обвинуваченням (у порядку ст.338 КПК України), відповідно та установлених судом.
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, а дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, так як він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №474 від 05.10.2017 (а.с.15-19 т.2) ОСОБА_4 виявляє та виявляв на момент скоєння злочину ознаки розладу особистості та поведінки, внаслідок органічного ураження головного мозку з легким зниженням пам`яті та інтелекту, легкими характерологічними змінами, судомним синдромом, не виявляв ознак якого небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосуванню до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає добровільне відшкодування збитків, а обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , яке є тяжким злочином, враховуючи особу обвинуваченого, який вину у вчиненому визнав, збитки потерпілій відшкодував, разом із тим враховуючи тяжкі наслідки, які настали, судвважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде достатнім для виправлення і попередження скоєння нових злочинів обвинуваченим.
Крім того, суд вважає, що наявні підстави для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами, враховуючи поведінку обвинуваченого одразу після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, який покинув місце злочину.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від відбування покарання, оскільки він на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», мав інвалідність 3 групи.

Захисник обвинуваченого підтримала клопотання ОСОБА_4 .

Прокурор, потерпіла та її представник не заперечували проти застосування до ОСОБА_4 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.
Так, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має третю групу інвалідності з дитинства (дата повторного огляду МСЕК 19.02.2016) яка встановлена безтерміново (а.с.26, 27 том 2).

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного за цим вироком.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
За вказаних обставин суд вважає, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 як від основного, так і від додаткового покарання, призначеного за цим вироком, так як обвинувачений під час скоєння злочину не перебував у стані сп`яніння, шкоду потерпілій добровільно відшкодував, щиро покаявся у скоєному злочині.
Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування до нього амністії.

У кримінальному провадженні потерпілою заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь 300000 грн. моральної шкоди, завданої злочином, яку потерпіла мотивувала тим, що смерть сина завдала їй та її родині нестерпного болю, син був її надією на майбутнє.
Під час судового розгляду ОСОБА_6 у зв`язку з відшкодуванням обвинуваченим шкоди подала заяву про відмову від цивільного позову, а провадження в цій частині просила закрити.
Згідно з вимогами частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії процесу. Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини 1 статті 255 ЦПК України).

В судовому засіданні ОСОБА_6 роз`яснено наслідки подання заяви про відмову від позову, визначені частиною 2 статті 256 ЦПК України.

Підстав для не прийняття відмови цивільного позивача від позову, ураховуючи мотиви відмови, судом не установлено, при цьому суд виходить з принципу диспозитивності закріпленому частиною 3 статті 13 ЦПК України за змістом якого особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Таким чином, суд дійшов висновку, що слід закрити провадження щодо цивільного позову, прийнявши відмову ОСОБА_6 від вимог про відшкодування моральної шкоди.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку статті 100 КПК України.
З обвинуваченого, відповідно до статті 124 КПК України, підлягають стягненню процесуальні витрати за залучення експерта.
Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст.368-374, 392, 395 КПК України,Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України «Про амністію у 2016 році», суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і по цьому закону призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки в зв`язку з амністією, відповідно до п. «г» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Прийняти відмову ОСОБА_6 від цивільного позову до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, провадження вчастині цивільного позову - закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта на загальну суму 7174 (сім тисяч сто сімдесят чотири) грн. 60 коп.

Речові докази після набрання вироком законної сили:
-уламки полімерного матеріалу, запаковані до пакету № 2161918, № 2161917, гумовий ущільнювач, ремінь чорного кольору, запакований до пакету № 2161916 знищити;
-велосипед «Тitan» чорного кольору - повернути ОСОБА_6 ;
-автомобіль «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 з ключами, чохол з водійського сидіння, чохол з пасажирського сидіння, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_4 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 ;
-сліди пальців рук залишити для зберігання в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1