Справа №345/5427/19
Провадження № 1-кп/345/140/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2020 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження №0000962 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, не одруженої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючої, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Яремчанським МС УДМСУ в Івано-Франківській області 18.06.2013, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці).
З обвинувального акту вбачається, що злочин вчинено за наступних обставин:

В нічний період часу з 30.07.2019 по 31.07.2019 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходились в приміщенні літньої кухні, що за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивали спиртне.

Близько 02.00 год. 31.07.2019 ОСОБА_7 заснув у вказаному приміщенні літньої кухні, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пішли спати до будинку, що розташований на території вказаного домогосподарства.

31.07.2019 близько 03.30 год. ОСОБА_4 прокинулась та направилась до літньої кухні, де спав ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала з кишені шортів грошові кошти в сумі 3000 грн., мобільний телефон марки « LG-K350n», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 1 262 грн. з сім-карткою мобільного оператора «ВФ Україна», вартістю 40 грн. та чоловічі кросівки марки «Awards», вартістю 200 грн., чим завдала матеріальної шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 5002 грн.

В подальшому вказаним викраденим майном ОСОБА_4 розпорядилась на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 та прокурор не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченої.

Враховуючи, що обвинувачена повністю визнала вину у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що її вина у вчинені злочину знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, під наглядом у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, повністю визнала себе винуватою.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, немає, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи думку прокурора, та з урахування тяжкості скоєного злочину, а також особи ОСОБА_4 , суд приходить до переконання, що її виправлення буде досягнуто при призначені покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді 160 годин громадських робіт, з урахуванням відношення винної до скоєного, що виразилось у її щирому каятті та засуджені своєї протиправної поведінки. Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти її виправленню та буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні закінчився 09.02.2020, підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 160 годин громадських робіт.

Речовий доказ мобільний телефон марки «LG-K350n», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення товарознавчої експертизи 471,03 грн.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий :