ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/922/20 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 638/4296/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 1 квітня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001128 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та накладено арешт на майно,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001128 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та накладено арешт на майно, а саме: полімерний пакет з фіксатором з речовиною рослинного походження; дві упаковки з папером для самокруток; полімерний пакет з фільтрами для самокруток; недопалок. Мобільні телефони повернуто власнику ОСОБА_7 .
Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не містить доказів можливої причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, а з урахуванням того, що арешт може бути накладений на майно будь-якої особи за достатності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовим доказом по кримінальному провадженню, вважав, що накладення арешту на мобільні телефони не буде в даному випадку доцільним та співмірним, але клопотання в іншій частині вважав необхідним задовольнити. Прокурор, не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 1 квітня 2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучені під час обшуку 27.03.2020 року мобільні телефони. В обгрунтування апеляційних вимог прокурор вказує на те, що вилучене майно має доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди злочину. Посилаючись на норми КПК України, прокурор вважає, що існують ризики для кримінального провадження у випадку не накладення арешту на майно.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено підстав для їх задоволення. З клопотання слідчого вбачається, що слідчим відділом Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001128 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. У клопотанні зазначається, що до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява про те, що невстановлена особа за місцем свого мешкання зберігає наркотичні засоби. Встановлено, що іноземні громадяни за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 зберігають наркотичний засіб марихуану та пригощають сторонніх осіб, в тому числі за вказаною адресою. Під час обшуку за цією адресою було виявлено предмети, вказані у клопотанні. Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 170 КПК України слідчий просив накласти арешт на все вилучене майно.
Згідно положень ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. В даному випадку клопотання слідчого не містить жодних доводів щодо необхідності накладення арешту саме на мобільні телефони враховуючи, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені за ч. 1 ст. 309 КПК України. У клопотанні взагалі не зазначено підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження саме щодо вказаного майна, не вказано про його значення для досудового розслідування та мету його арешту. Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, щодо необхідності накладення арешту на мобільні телефони також не обгрунтовують доцільності у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається, що не перешкоджає органу досудового розслідування звернутися до слідчого судді із належно вмотивованим клопотанням про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 1 квітня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001128 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та накладено арешт на майно залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді