н/п 1-кс/953/4377/20
"04" червня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,
На обґрунтування клопотання прокурор вказує, що наприкінці літа 2018 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, перебуваючи в місті Одеса, ОСОБА_7 діючи умисно, із корисливих спонукань, вступив в попередню змову із своїм знайомим ОСОБА_8 , від якого отримав пропозицію, діяти із ним за попередньою змовою і в групі, систематично вчиняти тяжкі злочини, пов`язані із несанкціонованим втручанням в роботу електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем - віддалених серверів фізичних та юридичних осіб, фактично розташованих в Харківській та інших областях України, а також територіях іноземних країн, з метою подальшої реалізації засобів несанкціонованого доступу до них, в мережі Інтернет, за матеріальну винагороду.
Після чого ОСОБА_7 , переслідуючи мету наживи, за рахунок вчинення тяжких злочинів, не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю, діючи в порушення вимог Закону України «Про захист Інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», що регулює відносини у сфері захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, прийняв пропозицію ОСОБА_8 та виразив свою готовність вчиняти злочини - несанкціоновані втручання в роботу електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем, що призводять до витоку інформації, за попередньою змовою у групі з останнім та під його керівництвом.
Реалізуючи мету здійснення систематичного несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем ОСОБА_8 , наказав ОСОБА_7 використовувати попередньо створений ним у 2016 році Інтернет-сайт під доменним іменем «bestdedics.ru» та створити ще один аналогічний сайт для їх використання з метою пошуку через мережу Інтернет потенційних покупців несанкціонованих доступів до зламаних ними віддалених серверів.
Надалі 28.09.2018 ОСОБА_7 , діючи умисно із корисливих спонукань, за попередньою змовою у групі з ОСОБА_8 , перебуваючи на території міста Одеса, у невстановленому під час досудового розслідування приміщенні, використовуючи персональний комп*ютер із доступом до мережі Інтернет, відповідно до плану вчинення злочинів, створили сайт під доменним іменем « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розмістили у всесвітній мережі Інтернет. При цьому, останні з метою прикриття незаконної діяльності, яка здійснювалася на території України, зареєстрували вказаний сайт в доменній зоні RU, яка відноситься до Російської Федерації.
Після чого ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_7 на зазначених створених та керованих ними сайтах, систематично розміщувати оголошення щодо продажу доступів до зламаних ними віддалених серверів, із подальшим листуванням з потенційними покупцями через Інтернет - мессенджери та здійснювати облік реалізованих засобів несанкціонованого доступу до зламаних віддалених серверів та виручених від їх продажу сум грошових коштів.
Потім ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 , що забезпечити можливість несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем необхідно за рахунок підбору особистих ідентифікаторів користувачів - логінів та паролів до зазначених серверів за допомогою спеціального програмного забезпечення, наявного на приховуваних форумах в мережі Інтернет.
Після чого з використанням діапазону ІР-адрес, які присвоєні Україні та іншим країнам, відомості щодо яких розміщуються на офіційних сайтах провайдерів доступу до мережі Інтернет, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізовуючи вищезазначений злочинний план, шляхом підбору, визначали типові, внаслідок чого вразливі, логіни та паролі логічного захисту вказаних ІР-адрес, отримуючи несанкціонований доступу до серверів, розміщених на вказаних ІР-адресах. В подальшому ОСОБА_8 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 вели електронний облік ідентифікаційних ознак та засобів протиправного доступу до вказаних серверів підібраних логінів та паролі до них, які зберігали на жорсткому диску персонального комп`ютера, за місцем мешкання ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_2 .
В подальшому ОСОБА_8 діючи у групі з ОСОБА_7 на вищезазначених створених ними сайтах, у вигляді оголошень, розміщували у вільному доступі інформацію, щодо зламаних ними серверів, а саме: країни місцезнаходження серверу, рівня прав доступу до нього, вартості придбання засобів несанкціонованого доступу до даного серверу та типу операційної системи, пропонуючи їх вільно придбати в мережі Інтернет усім бажаючим, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок витоку особистих даних власників зламаних ними віддалених серверів.
Крім того, на вказаних сайтах ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зазначали контактну інформацію, для зв`язку потенційних покупців із ними, за допомогою Інтернет мессенджерів.
Після отримання грошових коштів за придбання засобів несанкціонованого доступу до зламаного серверу, на вищезазначених сайтах, покупцям надавалася інформація, щодо ІР-адрес, портів, імен комп`ютерів, логінів та паролів зламаних серверів, тобто повний комплект даних та інструментів, використання яких забезпечувало безперешкодний витік інформації її володільців.
Так, на початку грудня 2018 року, точний час та дата під час досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_7 діючи з корисних спонукань, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з використанням особистої електронно-обчислювальної техніки, перебуваючи за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 в м. Одеса, точна адреса під час досудового розслідування не встановлена, здійснили вихід до мережі Інтернет та виявили ІР адресу НОМЕР_13 , яка фізично знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить ФОП ОСОБА_9 . Після чого, не маючи передбаченого законом права доступу до інформації та її логічно захищеного електронного носія, здійснили підбір логіну та паролю до серверу «SERVER», якому була присвоєна вищевказана статична ІР адреса та без відповідного дозволу та відома володільця незаконно отримали доступ до інформації, яка міститься на вищевказаному сервері, що призвело до її витоку.
Надалі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою у групі, здійснили вхід на зазначений зламаний ними сервер з метою визначення рівня доступу до нього, тим самим визначивши можливості для безперешкодного витоку інформації в наслідок реалізації зазначеного віддаленого доступ на користь третіх осіб, а також наявність на ньому інформації, яка може містити банківську, комерційну або іншу охоронювану законом таємницю.
В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою і в групі, зберегли ідентифікаційні дані зламаного серверу в створеній ними базі даних на жорсткому диску комп`ютера, належного ОСОБА_8 та одночасно розмістили оголошення на вищевказаних створених та керованих ними сайтах, щодо його продажу.
Після чого у грудні 2018 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 продали вищевказаний доступ невстановленій особі, яка використовувала зазначений сервер в особистих цілях, що призвело до витоку інформації.
В такий вищезазначений спосіб, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 здійснили понад десять тисяч несанкціонованих втручань в роботу автоматизованих систем та комп`ютерних мереж користувачів, як на території Україна, так і за її межами.
В рамках проведення досудового розслідування на адресу Управління протидії кіберзлочинам в Харківській області надано доручення, щодо встановлення повного кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, у тому числі замовників вказаної протиправної діяльності.
У ході розслідування на адресу СУ ГУНП в Харківській області надійшов рапорт з Управління протидії кіберзлочинам в Харківській області з якого вбачається наступне.
Вищевказане майно є доказами у кримінальному провадженні та відповідає критеріям ст.98 КПК України.
Під час проведення вказаного обшуку досягнуто його мети та вилучені предмети та документи, на які надано дозвіл на відшукання та вилучення в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку.
Вилучені під час обшуку предмети оглянуті слідчим під час обшуку, визнані речовими доказами. Вказані предмети комп`ютерна техніка та мобільні телефони, містять в собі інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні. Оскільки, вказані злочини, відносяться до категорії злочинів, учинених у сфері інформаційних технологій, отримати докази його вчинення можливо лише шляхом вивчення інформації, яка міститься на зазначених електронних носіях, як в стаціонарних, так і в лабораторних умовах, в тому числі під час проведення судово-комп`ютерних експертиз. Під час проведення вказаних експертиз необхідно співставити сліди отримані під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій зі слідами, які містяться на вилучених під час обшуку носіях, шляхом їх подальшого співставлення та ідентифікації.
Таким чином, вилучена комп`ютерна техніка, носії інформації та мобільні телефони містять в собі доказову інформацію, щодо вчинення кримінального правопорушення, оскільки використовувався під час його вчинення та зберігає в собі інформацію щодо здійснених телефонних дзвінків, смс-повідомлень, графічні файли, які пересилалися, а також інформацію щодо переписки засобами мережі Інтернет.
Вищевказане майно вилучене під час обшуку визнано у кримінальному провадженні речовими доказами, у зв`язку із тим, що воно відповідає критеріям ст.98 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, зокрема, що прокурором жодним чином не встановлено які саме речі належать ОСОБА_5 а які його друзям котрі мещкають разом із ним за адресою де проведено обшук. Накладення арешту на вказане майно є неможливим, адже під час проведення обшуку було оглянуто та вилучено речі не тільки ОСОБА_5 . Слідчий під час обшуку відмовився копіювати інформацію з телефонів та просто вилучив їх. Оскільки вилучені мобільні телефони та системний блок комп`ютеру вже було оглянуто, то немає підстав накладати арешт на вказані предмети. У клопотанні про арешт майна не вказано, яке саме значення для кримінального провадження мають пластикові банківські картки, та які факти вони можуть підтвердити або спростувати, так самг не доведено значення для досудового розслідування вилучених грошових коштів. Також адвокат зазначив, що клопотання про арешт майна було подано прокурором з пропущенням строків, передбачених КПК України, а саме значно порушено строк для усунення недоліків клопотання про арешт майна. Посилання прокурора на те, що вилучене майно має доказове значення у кримінальному провадженні, без посилання на підтверджуючі документи та на те, яке саме та конкретне доказове значення не є безумовною підставою вважати таке майно речовим доказом. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2020 надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_10 з метою виявлення та вилучення: чорнових записів; блокнотів; мобільних телефонів; носіїв інформації; комп`ютерної техніки; серверів та іншої документації, у яких можуть міститись відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та можуть бути доказами у цьому кримінальному провадженні.
21.05.2020 з 07.50 год до 11.00 год, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2020, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, згідно протоколу обшуку від 21.05.2020 вилучено майно, перелічене в даному клопотанні.
Згідно копії розписки, вказана ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.05.2020, отримана прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 29.05.2020 о 16.45 год.
Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною 5 статті 171 КПК України.
За правилами абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Як зазначено вище, згідно копії розписки, ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.05.2020 про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, отримана прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 29.05.2020 о 16.45 год.
Таким чином, слідчий суддя вважає не пропущеним строк для звернення слідчого з зазначеним клопотанням про накладення арешту на майно.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Однак, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Таким чином, слідчий суддя покладає на слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, обов`язок в строк не пізніше двох місяців за участю спеціаліста зняти інформацію з мобільного телефону «One Plus» imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , meid: НОМЕР_1 , системного блоку персонального комп`ютеру в корпусі чорного кольору «DESKTOP-S2P2U30», мобільного телефону «One Plus» imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , мобільного телефону «Pixel 1» imei НОМЕР_5 , після чого передати їх на відповідальне зберігання власнику майна, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеженням права власності, завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, в строк не пізніше двох місяців за участю спеціаліста зняти інформацію з мобільного телефону «One Plus» imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , meid: НОМЕР_1 , системного блоку персонального комп`ютеру в корпусі чорного кольору «DESKTOP-S2P2U30», мобільного телефону «One Plus» imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , мобільного телефону «Pixel 1» imei НОМЕР_5 , після чого передати мобільні телефони та системний блок на відповідальне зберігання власнику майна.
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1