Справа 521/3588/20
Провадження 1-кп/521/901/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 11.02.2020 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сарата Одеської області, громадянина України, із вищою освітою (бакалавр), одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм на ТОВ «АВ-метал», є учасником бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ:

04.09.2017 року ОСОБА_4 укладено з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 21 від 29.01.2016 року, ОСОБА_4 призначено на посаду водія їдальні взводу матеріально - технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, таким чином з того часу останній вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Відтак, з 29.01.2016 року, тобто з дня зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, який проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби за контрактом.
Згідно положень ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_4 було достеменно відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.
Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, ОСОБА_4 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, старший солдат ОСОБА_4 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.
Проте, діючи в порушення вищезазначених вимог закону, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді водія взводу матеріально - технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», 14.11.2019 року о 09 годині 00 хвилині, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від військової служби до 28.02.2020 року, проводячи свій вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив, що дійсно без поважних причин був відсутній, ухилився від проходження військової служби з 14.11.2019 року по 28.02.2020 року. У вчиненому щиро розкаявся, просить суворо не карати.

За згодою учасників судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України за кваліфікуючими ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин на службу з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем, крім строкової служби.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, стан здоров`я, те, що особа осудна, працездатна, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, на момент вчинення кримінального правопорушення водій взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередню службову характеристику, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, є учасником бойових дій, визнання вини в повному обсязі, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, та відсутність обтяжуючих обставин.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, наявність пом`якшуючих обставинта відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у вигляди позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків на підставі ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 по кримінальному провадженню не обирався.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України, копію вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1