Дата документу 02.06.2020 Справа № 334/6444/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/228/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/6444/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.187 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003550, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 на вирок колегії суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Одеси, заміжньої, яка має одну малолітню дитину, 2012 року народження, офіційно не працевлаштованої, яка має загальну середню освіту, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Одеси, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який має вищу освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком колегії суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту її затримання, тобто з 13 серпня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк призначеного покарання час перебування її під вартою у період з 13 серпня 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили ухвалено залишити без змін тримання під вартою в СІЗО №10 м. Запоріжжя.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту його затримання, тобто з 13 серпня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 13 серпня 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили ухвалено залишити без змін тримання під вартою в СІЗО №10 м. Запоріжжя.

Згідно вироку суду першої інстанції, 12.08.2017 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та досудове розслідування зупинено у зв`язку з розшуком), реалізовуючи свої злочинні дії та усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, проникли до квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться у користуванні ОСОБА_12 , та здійснили розбійний напад за наступних обставин.

ОСОБА_7 , з метою пригнічення мети опору потерпілого, бризнула слизогінним балончиком йому в обличчя, після чого ОСОБА_8 наніс один удар сокирою потерпілому в обличчя, а саме в область лівої верхньої частини лобу, далі особа, матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та досудове розслідування зупинено у зв`язку з розшуком, нанесла декілька ударів палкою в різні частини тіла потерпілому ОСОБА_12 , але йому вдалось вибігти з квартири на вулицю.

Далі, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якого виділені у окреме провадження та досудове розслідування зупинено у зв`язку з розшуком, заволоділи майном потерпілого, а саме: ноутбуком «Леново» в корпусі чорного кольору, вартістю 8 000 гривень; мобільним телефоном «IPhone 6» в корпусі золотистого кольору, вартістю 20 000 гривень; мобільним телефоном «Номі», вартістю 1 000 гривень; мобільним телефоном «Леново S901», вартістю 2 500 гривень, після чого, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа покинули місце події, завдавши таким чином, матеріальний збиток ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальні збитки на загальну суму 31 500 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим з наступних підстав. Так, суд першої інстанції виклав покази потерпілого з обвинувального акта, а не ті, які ним були надані в судовому засіданні, а саме потерпілий стверджував, що він в той вечір вживав марихуану та був у стані алкогольного сп`яніння, однак суд не зазначив цього у вироку. Також вважає, що суд належним чином не врахував протокол слідчого експерименту від 14.08.2017 року, де потерпілий поясняв, які саме двері він відчинив. Також вказує, що потерпілий перший спровокував бійку на сходах у під`їзді, яка перейшла на вуличний майданчик біля під`їзду. Коли ОСОБА_8 та ОСОБА_13 сперечалися та билися на вулиці, не реагуючи на її зауваження, вона повернулась до квартири, щоб забрати свою сумку, та побачила на столі речі потерпілого (ноутбук та три мобільні телефони), які вона зі злістю викинула у вікно, залишила на трюмо ключі від квартири та вийшла на вулицю. Після чого, щоб зупинити бійку, вона дістала зі своєї сумки газовий балончик, який завжди наявний у неї в цілях самозахисту, та бризнула з нього один раз у бік ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Також просить звернути на речі потерпілого, які вона викинула у вікно і які, як вказував сам потерпілий, були пошкоджені. Також не зрозуміло як речі потерпілого потрапили до магазину АТБ та на підставі чого здійснювався огляд вказаного приміщення та зазначеної в матеріалах провадження камери схову, в якій нібито знайшли ці речі, так як ні вона, ні ОСОБА_8 не надавали показів на досудовому розслідуванні, відсутня відеозйомка з магазину АТБ, відсутні свідки, які б могли підтвердити, що вони знаходились там та щось туди клали. Також звертає увагу на те, що під час обшуку автомобіля, в якому були знайдені деякі речі, які їм не належать та про які ні вона, ні ОСОБА_8 навіть не знали, був здійснений за їхньої відсутності та на який вони не надавали жодної згоди, оскільки під час обшуку вони перебували у відділі поліції, що підтверджується протоколом затримання. Суд першої інстанції не взяв до уваги заяву потерпілого, завірену нотаріально, в якій останній зазначив, що не має до них претензій, просить їх суворо не карати та не позбавляти волі, що також було підтверджено потерпілим і в судовому засідання. Таким чином, вважає, що в її діях відсутній склад злочину, розбій вона не скоювала, винною себе не вважає та умислу на його вчинення в неї не було, вона ні з ким не домовлялась та кожний діяв окремо.

На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції стосовно неї та закрити кримінальне провадження у відношенні неї на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Викликати в судове засідання для допиту потерпілого ОСОБА_12 та дослідити наступні письмові докази: протокол огляду місця події від 13.08.2017 року (огляд ділянки місцевості, на якій розташований багатоповерховий будинок АДРЕСА_4 та сама квартира); протокол огляду місця події від 13.08.2017 року (огляд автомобіля «Audi A-6», який заходився біля будинку № 14 по вул. Металургів в м. Запоріжжі); протокол огляду місця події від 13.08.2017 року (огляд приміщення магазину «АТБ»); висновок судово-медичної експертизи № 2044; протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_12 від 14.08.2017 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим. Вказує, що суд першої інстанції виклав покази потерпілого з обвинувального акта, а не ті, які ним були надані в судовому засіданні, а саме потерпілий стверджував, що він в той вечір вживав марихуану та був у стані алкогольного сп`яніння, що в подальшому призвело до конфлікту, який перейшов у бійку; а також до вигаданих предметів, на які він вказував (а саме сокира). Також звертає увагу на заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка власноручно складена 13.08.2017 року потерпілим на українській мові, хоча в суді він стверджував, що українську мову взагалі не розуміє, на що суд ніяким чином не відреагував та не врахував цей факт у вироку. Також суд не звернув уваги на покази потерпілого про те, що він вийшов з квартири та конфлікт відбувався на сходах у під`їзді, що також підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2017 року. Просить звернути увагу та прослухати аудіозапис показань потерпілого. Також звертає увагу на сокиру, якої у нього не було. Вказаний предмет ніхто не бачив, ніхто не може на нього вказати та підтвердити його наявність, відсутні будь-які експертизи відбитків пальців та ДНК на рукоятці цього предмету. Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 також не підтвердили, що в момент бійки у нього в руках взагалі щось було. Вважає, що сокира була підкинута співробітниками поліції до автомобілю Audi A-6 під час обшуку, який був проведений за його відсутності. Щодо протоколу огляду камери схову в магазині АТБ зазначає, що суд належним чином не врахував ту обставину, що відсутні свідки та відео на підтвердження того, що він з ОСОБА_7 перебували в цьому магазині, також не зрозуміло з яких підстав співробітники поліції вирішили провести обшук в даному магазині, якщо ні він, ні ОСОБА_7 не давали ніяких показань у відділі поліції, які б могли вказати на цей магазин. Також суд не вирішив питання щодо речових доказів, які, відповідно до протоколу огляду, були вилучені з автомобіля Audi A-6, а саме: планшет «Lenovo» у білому корпусі, на який у нього є документи та який знаходився у його особистому користуванні, та інші речі, які не мають ніякого відношення до даної справи. Також суд не взяв до уваги заяву потерпілого, завірену нотаріально, в якій останній зазначив, що не має до нього та ОСОБА_7 жодних претензій, матеріальна шкода за псування майна йому відшкодована, просить їх суворо не карати та не позбавляти волі. Таким чином, вважає, що в його діях відсутній склад злочину, розбій він не скоював, винним себе не вважає та умислу на його вчинення в нього не було, він ні з ким не домовлявся та кожний діяв окремо.

На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції стосовно нього та закрити кримінальне провадження у відношенні нього на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Викликати в судове засідання для допиту потерпілого ОСОБА_12 та дослідити наступні письмові докази: протокол огляду місця події від 13.08.2017 року (огляд ділянки місцевості, на якій розташований багатоповерховий будинок АДРЕСА_4 та сама квартира); протокол огляду місця події від 13.08.2017 року (огляд приміщення магазину «АТБ»); протокол огляду місця події від 13.08.2017 року (огляд автомобіля «Audi A-6», який заходився біля будинку № 14 по вул. Металургів в м. Запоріжжі); висновок судово-медичної експертизи № 2044; протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_12 від 14.08.2017 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим. Вважає, що в порушення вимог КПК України, суд не надав належної оцінки доказам, дослідженим під час судового розгляду, висновки суду базуються на доказах, отриманих незаконним шляхом та на припущеннях. На думку сторони захисту, під час судового розгляду з достовірністю було встановлено, що в діянні її підзахисного відсутній склад кримінального правопорушення і у суду були всі підстави для ухвалення виправдувального вироку у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України. Так, суд першої інстанції не врахував та не надав оцінки наступним обставинам. Як вбачається з пред`явленого її підзахисному обвинувачення вбачалось, що досудовим слідством його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України, а саме вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло. При цьому, він обвинувачується в тому, що мав умисел на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, небезпечним для життя за здоров`я потерпілого. Таким чином, постає питання у вчиненні якого саме злочину обвинувачується ОСОБА_8 розбою чи вчиненні відкритого заволодіння чужим майном, що у відповідності до ст. 186 КК України має бути кваліфіковано як вчинення грабежу. Також звертає увагу, що відповідно до витягу з ЄРДР про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, повідомлено три особи ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 . З пред`явленого її підзахисному обвинувачення вбачалось, що він обвинувачується в тому, що вчинив злочин за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою. Таким чином, у зв`язку із вказаними розбіжностями, неможливо встановити в чому саме обвинувачувався ОСОБА_8 , що є суттєвим порушенням його права на захист від пред`явленого йому обвинувачення. Однак, суд не звернув на це уваги, а навпаки визнав її підзахисного винним в тому, що він, маючи умисел на відкрите заволодіння майном, вчинив розбій, при цьому, суд не зазначив, коли і при яких обставинах змінився умисел у її підзахисного чи інших осіб та якими доказами це підтверджується. Оскільки дії ОСОБА_8 досудовим слідством були кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України, тому оцінку зібраним доказам суд першої інстанції мав надавати саме виходячи з даної кваліфікації. Вважає, що протокол огляду місця події від 13.08.2017 року, під час якого проведено огляд ділянки місцевості, на якій розташований багатоповерховий будинок АДРЕСА_4 та сама квартира, не містить якихось фактичних даних, які підтверджують обставини, які повинні бути доведені для підтвердження наявності в діях ОСОБА_8 складу злочину, в якому він визнаний винним. Вважає, що протокол огляду місця події від 13.08.2017 року, під час якого проведено огляд приміщення магазину «АТБ» є недопустимим доказом, оскільки слідчий ОСОБА_16 , яка проводила огляд, не входить до групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, а тому вона не мала повноважень на вчинення вказаної слідчої дії. Також зазначає, що не зрозуміло на підставі чого взагалі здійснювався огляд вказаного приміщення і вказаної ячейки, при тому, що ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_7 показів на досудовому слідстві не надавали, жодних речей, які б свідчили про необхідність проведення вказаної слідчої дії у вказаному приміщенні,під час їх затримання 13.08.2017 року у них вилучено не було. Також вказує, що суду не було надано доказів того, що вилучені під час огляду приміщення магазину «АТБ» речі були визнані речовими доказами, було проведено їх огляд зі складанням відповідного протоколу у відповідності до ч. 2 ст. 100 КПК України, та вони були пред`явлені потерпілому для впізнання. Враховуючи те, що не було проведено огляд речей, висновки суду про те, що вони не мали ознак зламаності ґрунтуються на припущеннях і суперечать показанням потерпілого, наданим суду першої інстанції, що всі повернуті йому речі були зламані. Також суд не звернув уваги на те, що під час вказаної слідчої дії було вилучено мобільний телефон «IPhone 7» в корпусі золотистого кольору, а її підзахисний визнаний винним у тому, що заволодів мобільним телефоном «IPhone 6». Вказує, що з протоколу огляду місця події від 13.08.2017 року вбачається, що під час огляду автомобіля «Audi A-6» з нього було вилучено телескопічну палку та предмет, схожий на газовий балончик (ні сокира, ні дерев`яна палка, про які йдеться в обвинуваченні, виявлені та вилучені не були). Також в даному протоколі зазначено, що при огляді автомобіля був присутній ОСОБА_8 , який від підпису у протоколі відмовився. Проте, як вбачається з протоколу затримання особи, ОСОБА_8 було затримано 13.08.2017 року о 06:00 годині і він знаходився в Дніпровському ВП. Таким чином, її підзахисний фізично не міг знаходитись на місці огляду автомобіля і вказаний факт свідчить про те, що дані, викладені в протоколі огляду автомобіля «Audi A-6», є сфальсифікованими, тому вказаний доказ викликає сумніви в не може вважатись допустимим доказом. Суду не було надано доказів того, що вилучені під час огляду автомобіля речі були визнані речовими доказами, було проведено їх огляд зі складанням відповідного протоколу у відповідності до ч. 2 ст. 100 КПК України, та вони були пред`явлені потерпілому для впізнання. Також зазначає, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2044 ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених Бах ОСОБА_17 , встановлений не був, у зв`язку із чим не зрозуміло на підставі яких фактичних даних судом взагалі була встановлена обставина наявності відносно потерпілого насильства, небезпечного для життя чи здоров`я або погроза застосування такого насильства. Також зазначає, що вказана експертиза була проведена на підставі постанови слідчого, який не входить до групи слідчих, які мали право проводити досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, тому вказаний доказ не можна визнати таким, що отриманий на законних підставах, тому він повинен бути визнаний недопустимим. Також вказує, що суд надав неналежну оцінку показанням потерпілого, який підтвердив, що ні ОСОБА_8 , ні інший чоловік, до приміщення його квартири не заходили і його майном не заволодівали. Конфлікт між ним та її підзахисним виник та відбувався у під`їзді та продовжився на вулиці біля під`їзду. Також зазначив, що в його квартирі була крупна сума готівкових коштів, яка не зникла, а також те, що повернуте йому майно було повністю зламано і за нього йому відшкодовано шкоду у повному обсязі, претензій до засуджених він не має. Також зазначає, що під час допиту потерпілого судом першої інстанції, вбачалось те, що потерпілий не володіє українською мовою та не розуміє її, і дуже погано володіє російською, проте, незважаючи на вказані обставини, суд не залучив до участі у кримінальному провадженні перекладача, а права потерпілому були роз`яснені на українській мові. Розповідаючи про події 12.08.2017 року, потерпілий плутався та не міг чітко висловити свою думку, тому не можна вважати, що вказана особа в повній мірі та об`єктивно виклала події, у зв`язку із чим обвинувачення не може ґрунтуватися тільки на показаннях потерпілого. Свідок ОСОБА_14 зазначала в суді, що під час бійки в руках у ОСОБА_8 та іншого чоловіка ніяких предметів не було, а свідок ОСОБА_15 фактично підтвердив хронологію подій, викладену обвинуваченими, щодо обставин, які підлягають доказуванню, йому нічого відомо не було. Також суд не звернув уваги на покази обвинувачених щодо того, що ніякої домовленості здійснити розбійний напад на потерпілого між ними не було, при цьому, ОСОБА_7 вказувала, що про свої наміри знищити майно потерпілого вона до відома ОСОБА_8 не ставила, і взагалі вказана думка у неї виникла після того, як вона повернулась до квартири за своїми речами і побачила ноутбук та мобільні телефони. З її показань вбачалось, що вона вважала, що саме вказані речі містили дані про неї, які вона просила потерпілого знищити, тому вона і вирішила викинути їх у вікно з метою пошкодження.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Викликати в судове засідання для допиту потерпілого ОСОБА_12 та дослідити наступні письмові докази: протокол огляду місця події від 13.08.2017 року (огляд ділянки місцевості, на якій розташований багатоповерховий будинок АДРЕСА_4 та сама квартира); протокол огляду місця події від 13.08.2017 року (огляд приміщення магазину «АТБ»); протокол огляду місця події від 13.08.2017 року (огляд автомобіля «Audi A-6», який заходився біля будинку № 14 по вул. Металургів в м. Запоріжжі); висновок судово-медичної експертизи № 2044; протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_12 від 14.08.2017 року.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинувачених, зокрема і в останньому слові, та їх захисників, які прохали задовольнити апеляційні скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимог і положень зазначених законів дотримався.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вину в інкримінованому їм злочині не визнали.

Так, обвинувачена ОСОБА_7 пояснила, що з потерпілим вона познайомилась у 2016 році в місті Одеса. У 2017 році ОСОБА_12 почав розповідати їй про спосіб заробітку через інтернет. Він запевнив її, що це безпечний спосіб заробітку. Основним її завданням було фотографувати, що вона робить в повсякденному житті, куди ходить та що їсть. Декілька разів ОСОБА_12 просив відправити йому фото інтимного характеру. З обвинуваченим ОСОБА_8 вона була знайома вже три роки, а коли їхні стосунки переросли у більш серйозні, вони почали жити разом. Про спосіб її заробітку через інтернет ОСОБА_8 не знав, а вона йому не розповідала. Згодом, вона повідомила ОСОБА_12 про свої наміри припинити з ним співпрацю, проте він негативно відреагував, але потім заспокоївся та запропонував їй приїхати до нього в гості в м. Запоріжжя та обговорити їх спільні справи. Поїздку до м. Запоріжжя вона запропонувала ОСОБА_8 , а той, в свою чергу, своїм друзям, пояснивши дану поїздку можливістю побачити нове місто та відпочити з друзями. 12.08.2017 року в обідній час вона разом з ОСОБА_8 та ще трьома їх спільними друзями сіли до автомобіля «Ауді А6» сірого кольору та направились до м. Запоріжжя. В Запоріжжя вони приїхали близько 21-00 години. Зупинились на автовокзалі, куди згодом під`їхав потерпілий ОСОБА_18 . Вона сіла до нього в машину та вони направились у невідомому їй напрямку. Згодом вона разом з потерпілим приїхали до місця його тимчасового проживання, зайшли до нього в квартиру та продовжували бесіду, в ході якої вона повідомила потерпілому про свою відмову у співпраці з ним та в подальшому попросила видалити її дані з сайту, на якому працював потерпілий. Потерпілий негативно прийняв дану інформацію та намагався переконати її передумати та продовжувати співпрацювати з ним. Під час їхньої розмови у неї роздався телефонний дзвінок. Їй подзвонила мати, тому вона вийшла на вулицю поспілкуватись з нею. Згодом роздався інший телефонний дзвінок, це був ОСОБА_8 , якому вона повідомила місце свого знаходження. Через деякий час з`явився ОСОБА_8 він був не один, з ним був його колега по роботі, який приїхав разом з ними до м. Запоріжжя. Згадавши, що вона залишила свою сумочку в квартирі потерпілого, вирішила повернутися та забрати свої речі, а чоловіки направились разом з нею. Коли вони з ОСОБА_8 та іншим чоловіком зайшли до під`їзду, з квартири вибіг потерпілий, який був дуже збуджений та почав виясняти кого вона з собою привела. З цього приводу, зав`язалась словесна перепалка, яка згодом переросла у бійку, чоловіки опинились назовні, а вона повернулася в квартиру потерпілого за сумочкою. В квартирі поряд з сумочкою вона помітила ноутбук та три телефони, які належали ОСОБА_18 . Так як вона була розгнівана на потерпілого через те, що трапилось у під`їзді, вона схопила ноутбук «Леново» в чорному корпусі, телефон «Айфон 6» золотистого кольору та мобільний телефон «Номі». Всі ці речі вона викинула з вікна квартири, а сама вийшла на вулицю з метою припинити бійку між чоловіками. У її сумці знаходився слізогінний балончик, яким вона вирішила скористатися з метою вгамувати гнів чоловіків. Після того, як вона розприскала слізогінний газ, потерпілий та ОСОБА_8 розбіглися в різні сторони. Вона кричала потерпілому, щоб він припинив з нею усі стосунки, але той її не слухав та почав кликати на допомогу. Після того, вона наздогнала ОСОБА_8 та його знайомого та вони усі разом пішли до магазину. Згодом вони зустрілися з іншими двома друзями, які приїхали разом з ними до м. Запоріжжя, та пояснили їм, що їх речі залишились в автомобілі Ауді в районі проспекту Металургів, тому попрохали дати їм ключі від автомобіля. Коли вона разом із ОСОБА_8 підійшли до автомобіля, їх зустрів наряд поліції, який направив їх до відділення поліції. Про долю майна потерпілого, після того як вона викинула їх у вікно, їй невідомо. Матеріальну шкоду потерпілому вони відшкодували.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції показав, що 10 серпня 2017 року, він, повернувшись додому після роботи, відпочивав разом із своєю співмешканкою ОСОБА_7 , з якою він був знайомий вже три роки. Вона запропонувала йому разом з нею поїхати до м. Запоріжжя, пояснивши, що їй необхідно зустрітися з потерпілим ОСОБА_18 , якого він особисто не знав, але часто про нього чув зі слів ОСОБА_7 . Також ОСОБА_7 запропонувала відпочити разом на вихідних в м. Запоріжжі. Він погодився та вони разом вирішили запросити з собою на відпочинок спільних друзів, які теж погодились на дану поїздку. 12.08.2017 року в обідній час, він разом з ОСОБА_7 та своїми товаришами вирушили з м. Одеса до м. Запоріжжя. Прибули в м. Запоріжжя близько 21-00 години. ОСОБА_7 подзвонила потерпілому ОСОБА_18 та домовилась про зустріч біля автовокзалу. Коли потерпілий приїхав на своєму автомобілі, ОСОБА_7 сіла до нього в машину. Він не очікував такого повороту подій, тому сів за кермо автомобіля свого товариша та послідкував за машиною потерпілого. Слідуючи за машиною потерпілого, він та троє його товаришів доїхали до будинку, де мешкав потерпілий ОСОБА_18 та стали чекати ОСОБА_7 . Через хвилин двадцять, він зателефонував ОСОБА_7 та повідомив їй, що він знаходиться неподалік від будинку та поквапив її, мотивуючи це тим, що в них ще були плани на спільний відпочинок з друзями. Потім він запропонував їй зустріти її та вийшов з машини. За ним вийшов і його товариш. Побачивши ОСОБА_7 , вона повідомила йому, що забула сумочку в квартирі ОСОБА_18 і має намір повернутись за нею. Він разом з товаришем вирішив супроводити її до під`їзду. Як тільки вони разом зайшли до під`їзду, з квартири потерпілого відчинилися двері та з неї вийшов ОСОБА_18 , який одразу почав заявляти претензії до ОСОБА_7 з приводу її довгої відсутності. Далі ОСОБА_18 помітив його та його товариша та почав вимагати пояснень від ОСОБА_7 . Він нецензурно висловлювався по відношенню до ОСОБА_7 , а потім підійшов до нього та штовхнув його, від чого він впав на підлогу. Між ними зав`язалась сутичка, яка переросла у бійку. Його товариш дістав палицю та наніс удар ОСОБА_18 . Яким чином товариш діставав палицю та як наносився удар, він не бачив, але чув відповідний звук. ОСОБА_7 намагалась припинити бійку, але зрозумівши, що все виходить з-під контролю дістала балончик зі слізогінним газом та використала його. Після того, він з товаришем покинули місце події та побігли до автомобіля. Проте, автомобіля в установленому місці вже не було. Він зв`язався з власником автомобіля, який пояснив йому, що чув крики та не бажав приймати в цьому участі, тому він поїхав. Він вмовив його повернутися, а коли водій повернувся, вони помістили у багажник автомобіля сумку ОСОБА_7 , яку вона їм передала. Машина поїхала, а він разом із товаришем повернулись за ОСОБА_7 . Її вони зустріли біля будинку потерпілого, де почали виясняти останні події, а потім всі разом направились шукати своїх друзів. Згодом вони зустрілися з іншими двома друзями, які приїхали разом з ними до м. Запоріжжя, та пояснили їм, що їх речі залишились в автомобілі, тому попрохали дали їм ключі від автомобіля. Коли він разом з ОСОБА_7 підійшли до автомобіля, їх зустрів наряд поліції, який направив їх до відділення поліції. Про долю майна потерпілого, йому невідомо. Матеріальну шкоду потерпілому вони відшкодували.

Не дивлячись на повне невизнання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 своєї провини у скоєному кримінальному правопорушенні, їх вина повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими та оціненими судом першої інстанції, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також сукупністю інших письмових доказів.

Так, допитаний в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_12 пояснив суду, що з ОСОБА_7 він знайомий півтора роки, вона є його подругою, з якою він познайомився в м. Одеса. ОСОБА_8 йому не відомий, раніше вони не бачились. 12.08.2017 року, він запросив обвинувачену до себе в гості за адресою АДРЕСА_5 . Вона погодилась, але не мала коштів на квиток, тоді потерпілий надіслав ОСОБА_7 кошти на квиток в розмірі 700 грн., вона надіслала йому фото квитка і зазначила, що приїде в місто Запоріжжя близько 17 години. В зазначений час ОСОБА_7 так і не з`явилась, пояснюючи це тим, що їй стало зле в транспорті, тому вона зійшла з автобусу, а чоловік на автомобілі її забрав. Після зазначених подій у нього були сумніви, що ОСОБА_7 взагалі приїде в м. Запоріжжя, але вона зателефонувала і запевнила, що приїде. Близько восьмої години вона зателефонувала йому та повідомила, що вона приїхала до м. Запоріжжя і знаходиться на автовокзалі. Він приїхав на машині, ОСОБА_7 чекала його сама. Вона сіла до нього в машину і вони разом поїхали спочатку в район 6-ї міської лікарні, де у кафе поїли, після чого відправились до нього додому за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_7 повідомила йому, що вона приїхала відпочити на вихідні. Так як він майже нікого не знає в місті Запоріжжя, то зрадів, що його навідала гарна молода дівчина і вони проведуть вихідні разом. Після розмови з ОСОБА_7 він пішов в душ, так як вони мали йти гуляти. За час поки він вдягався, ОСОБА_7 декілька разів бігала в ванну кімнату і весь час брала з собою мобільний телефон. Це його насторожило. В черговий раз, коли у ОСОБА_7 задзвонив телефон, вона сказала, що їй телефонує мати і їй треба поговорити на вулиці. Він з розумінням поставився до цього і дав їй ключі від своєї квартири. Після цього, зібравшись повністю, він направився до вхідної двері, відчинивши її, побачив ОСОБА_7 та ще двох невідомих йому чоловіків. ОСОБА_7 відразу бризнула йому в обличчя слізогінним балончиком, а ОСОБА_8 вдарив по голові. Зрозумівши, що в квартирі йому не впоратися самому, він намагався вирватись до під`їзду і кликав на допомогу. Вчинилася бійка, в ході якої йому вдалося вирватись до вхідних дверей під`їзду, але коли він намагався вийти, то отримав удар ріжучою частиною сокири по голові. Коли йому вдалося вибігти на вулицю, там уже збіглися люди. На вулиці підозрювані весь час його в чомусь звинувачували. Згодом під`їхала машина марки «Ауді», двоє чоловіків сіли в неї та поїхали. Куди поділась ОСОБА_7 йому невідомо. Зайшовши до квартири, він виявив пропажу майна, а саме ноутбука «Леново» в чорному корпусі, телефона «Айфон 6» золотистого кольору та мобільного телефона «Номі». Цивільний позов він не заявляв, оскільки матеріальна шкода йому відшкодована. Просив покарати винних на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_14 , пояснила суду, що з обвинуваченими вона не знайома, знає потерпілого, який жив з нею по сусідству за адресою АДРЕСА_5 . 12.08.2017 року біля 11 години вечора вона знаходилась у себе в кімнаті за адресою: АДРЕСА_6 , та почула чоловічий крик з вулиці: «Допоможіть, мене вбивають!», коли вона вийшла на балкон, то побачила, що кричить її сусід потерпілий ОСОБА_12 , який лежить на землі, а двоє чоловіків б`ють його руками та ногами, їхніх облич вона не розгледіла, так як освітлення біля під`їзду було погане. Згодом потерпілий вирвався від нападників та відбіг в сторону і продовжував кликати на допомогу, двоє нападників побігли на інший кінець будинку і зникли з її поля зору. Після чого, ОСОБА_14 викликала поліцію та швидку допомогу. Коли вона вийшла на вулицю, до неї підбіг потерпілий, у якого була розбита голова, рвані речі. В під`їзді стіни та підлога були в крові, а вхідні двері потерпілого були відчинені. Також в під`їзді будинку нею були знайдені речі потерпілого: золотий ланцюжок та обручку, які вона віддала слідчому.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 показав суду, що з ОСОБА_8 вони приятелюють, а ОСОБА_7 знає як подругу ОСОБА_8 . Влітку 2017 року, точної дати він не пам`ятає, до нього звернувся ОСОБА_8 з проханням відвезти його, ОСОБА_7 та ще одну невідому йому особу з міста Одеса до міста Запоріжжя на власному автомобілі марки «Ауді А6». Він погодився. Приїхав до міста Запоріжжя, ОСОБА_7 вийшла на одній із зупинок, пояснюючи це необхідністю зустрітися з її знайомим, а вони продовжили рух по місту. Під час довгої поїздки, він попросив ОСОБА_8 сісти за кермо автомобіля, бо він втомився. З настанням ночі він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також з чоловіком, який приїхав разом з ними, приїхали за невідомою адресою, у двір багатоповерхівки. ОСОБА_8 та його товариш декілька разів відлучалися у двори багатоповерхівок, а він та його подруга, яка поїхала разом з ними, сиділи в автомобілі і не покидали його протягом всього часу. Згодом на вулиці вони почули крики, на які почали збігатись люди, їх це насторожило і він вирішив покинути місце, в якому знаходились. В той момент коли машина виїжджала з двору до них підбігли ОСОБА_8 з товаришем і попросили повернутись, на що він затребував пояснень в тому, що відбувається, ОСОБА_8 сказав, що це немає значення та закинули якісь речі до автомобілю. При цьому, на руці ОСОБА_8 він помітив сліди крові. Не бажаючи приймати участь у незрозумілих подіях, він поїхав, а ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та інший чоловік вийшли з машини. Продовживши рух він зателефонував своєму знайомому, пояснив ситуацію, в якій опинився, а той порадив йому залишити машину в людному місці. Він та його подруга доїхали до центра міста, побачили «Макдональдс» та вирішили залишити машину саме в цьому місці, а самі відправились до готелю. Перебуваючи в готелі, до нього зателефонував ОСОБА_8 та попросив віддати їхні речі, які знаходились в автомобілі. Він віддав ключі від автомобіля ОСОБА_8 та сказав, де залишив свій автомобіль. Свідок також пояснив, що до готелю за ключами ОСОБА_19 прийшов разом з обвинуваченою ОСОБА_7 та своїм товаришем. Після того, як він віддав ключі більше нікого не бачив. А наступного дня, коли вони прийшли на місце, де був залишений автомобіль, його там не було. Згодом він дізнався, що в автомобілі були знайдені якісь речі, які причетні до скоєння злочину.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.08.2017 року в період часу з 01:10 до 02:50 слідчим було проведено огляд ділянки місцевості, на якій розташований багатоповерховий будинок АДРЕСА_4 та сама квартира 108. Під час огляду біля під`їзду виявлено та вилучено ланцюжок та каблучку з металу жовтого кольору, а також множинні краплі бурого кольору.

З протоколу огляду місця події від 13.08.2017 року вбачається, що старший слідчий Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 13.08.2017 року в період часу з 11:20 до 12:00 провела огляд приміщення магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Металургів, б. 2, в ході якого в ячейці № 31 виявлено, зокрема, ноутбук «Леново» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон «IPhone 7» в корпусі золотистого кольору, мобільний телефон «Номі і 5010» в корпусі сірого кольору; мобільний телефон «Леново» в корпусі сірого кольору.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 13.08.2017 року, слідчий Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 13.08.2017 року в період часу з 08:00 до 10:10 провів огляд автомобіля «Audi А-6», який знаходився біля будинку № 14 по вулиці Металургів в місті Запоріжжі, з якого було вилучено телескопічну палку, сокиру, предмет, схожий на газовий балончик, а також речі обвинуваченого ОСОБА_8 з нашаруванням РБК. На рукоятці предмета, схожого на сокиру, виявлені нашарування РБК.

З висновку експерта № 2044 вбачається, що в період часу з 15.08.2017 року по 15.09.2017 року судово-медичний експерт ОСОБА_21 на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_22 провів судово-медичну експертизу Бах ОСОБА_17 , за результатами якої ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених Бах ОСОБА_17 , встановлений не був, за відсутності амбулаторної картки останнього. Проте, з дослідженої частини експертизи вбачається, що у лобовій ділянці зліва з розповсюдженням на волосяну частину голови хірургічної обробки лінійної форми, довжиною 4 см, косо-вертикально орієнтирована 11 і 5 умовного циферблата годинника. Над лівою бровою рана з ознаками хірургічної обробки дугоподібної форми, дугою відкривається назад і вліво, довжиною між висотою дуги 0,5 см. Відзначає болючість в правій тім`яно-скроневій ділянці набряк м`яких тканин невизначеної форми, розмірами 4,5х3 см, колір шкіри змінений. На задньо-бокових поверхнях шиї в нижній третині садно горизонтально орієнтоване з коричневою виступаючою поверхнею, розмірі слизовій оболонці верхньої губи по серединній лінії смугасте садно, вертикально орієнтоване з аналогічною характеристикою, розмірами 1х0,2 см. На задній поверхні середньої третини правого передпліччя група з 5-ти саден невизначеної і більшість з яких вертикально орієнтовані з аналогічною характеристикою 1,5х1 см до 12х1,5 см. На тильній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу синець неправильно-округлої форми, темно-фіолетового кольору з жовтим відтінком, розміром 1х1 см. На передній поверхні лівого колінного суглоба два садна невизначеної форми коричневою виступаючою поверхнею, розмірами верхнє 2х0,7 см, нижнє 2х0,2 см, розташовані паралельно одне до одного на відстані 1 см.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 14.08.2017 року, потерпілий, відчинивши двері, побачив на порозі своєї квартири ОСОБА_8 та невідомого йому чоловіка. При цьому, ОСОБА_7 бризнула газовим балончиком в обличчя потерпілого, а чоловіки стали наносити йому удари по голові. Потерпілий, намагаючись зменшити силу ударів та з метою виклику на допомогу, намагався вийти на вулицю.

Всі докази були вивчені і досліджені районним судом кожний окремо з точки зору належності, допустимості, і в сукупності з точки зору достатності, взаємозв`язку та всебічності, їм була дана належна оцінка. Суд визнав їх логічними, послідовними, переконливими та такими, що не містять протиріч.

Доводи обвинувачених про те, що суд першої інстанції виклав покази потерпілого з обвинувального акта, не відповідають дійсності, оскільки кримінальним процесуальним законодавством не передбачено зазначення показань потерпілих в обвинувальному акті. Посилання обвинувачених, що потерпілий ОСОБА_12 в той вечір, коли було скоєно злочин проти нього, перебував у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння не має ніякого відношення щодо обставин скоєння злочину, до того ж вказані твердження обвинувачених щодо стану сп`яніння потерпілого жодними доказами не підтверджуються.

Твердження обвинувачених, що суд належним чином не врахував протокол слідчого експерименту від 14.08.2017 року, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки під час проведення вказаної слідчої дії потерпілий вказував, що він відчинив двері та побачив на порозі своєї квартири ОСОБА_8 та невідомого йому чоловіка, при цьому, ОСОБА_7 бризнула йому в обличчя газовим балончиком, а чоловіки стали наносити йому удари по голові.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що потерпілий перший спровокував бійку жодними доказами не підтверджується, а тому колегія суддів вважає їх надуманими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами, зокрема показаннями самого потерпілого, який зазначав, що після відчинення дверей ОСОБА_7 бризнула йому в обличчя сльозогінним газом, а чоловіки стали завдавати йому удари по голові та іншим частинам тіла, а також висновком експерта, відповідно до якого зафіксовано наявність тілесних ушкоджень у потерпілого. У зв`язку із чим, колегія суддів розцінює такі твердження обвинуваченої ОСОБА_7 обраним нею способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин. З цих же підстав колегія суддів вважає неспроможними й доводи обвинуваченої про те, що вона викинула ноутбук та мобільні телефони у вікно.

Доводи апелянтів щодо безпідставності проведення огляду в приміщенні магазину «АТБ», оскільки ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 під час досудового розслідування не надавали жодних показів чи речей, які б свідчили про необхідність проведення вказаної слідчої дії у зазначеному приміщенні, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки кримінальний процесуальний закон не вказує, яка саме сукупність відомостей може бути визнана достатньою для проведення слідчої дії, та залежить від внутрішнього переконання слідчого чи прокурора. Відомості, що вказують на можливість досягнення мети слідчої дії, можуть бути отримані в ході проведення інших слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, у ході проведення оперативно-розшукових заходів, ревізій та перевірок, при проведенні інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

Посилання обвинувачених на відсутність відеозйомки з магазину АТБ та свідків, які б бачили, що вона з ОСОБА_8 знаходилась там та вони щось клали до камери схову є помилковими, оскільки в протоколі огляду місця події від 13.08.2017 року зазначено, що в ході проведення вказаної слідчої дії застосовувалась фотозйомка на цифровий фотоапарат «Canon», в приміщенні магазину встановлено камери відеоспостереження. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції будь-яких клопотань стороною захисту з цього приводу не надходило.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_10 , що обшук автомобіля проводився за відсутності обвинувачених та вони не надавали згоди на його проведення, оскільки в цей час вони перебували у відділі поліції, що підтверджується протоколом затримання, колегія суддів вважає неспроможними з таких підстав. Так, колегія суддів звертає увагу на те, що проводився огляд, а не обшук автомобіля, як про це зазначає обвинувачена ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі. Відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. Тобто, кримінальний процесуальний закон не передбачає обов`язкової участі підозрюваного під час проведення огляду та надання підозрюваним згоди на його проведення. Як вбачається з протоколу огляду місця події від 13.08.2017 року під час проведення огляду автомобіля Audi A-6, державний номерний знак НОМЕР_1 , в кузові сірого кольору, були присутні поняті ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , спеціаліст ОСОБА_25 та підозрюваний ОСОБА_8 . Під час підписання протоколу будь-яких заяв чи зауважень від осіб, присутніх при його складанні, не надходило. Та обставина, що ОСОБА_8 перебував у відділі поліції, що підтверджується протоколом затримання, не перешкоджало працівникам поліції доставити його на місце проведення огляду. У зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що протокол огляду автомобіля Audi A-6, державний номерний знак НОМЕР_1 , проведено без суттєвих порушень вимог кримінального процесуального законодавства.

Щодо доводів обвинувачених про не взяття районним судом до уваги заяви потерпілого ОСОБА_12 , завіреної нотаріально, в якій останній зазначав, що не має до обвинувачених жодних претензій, матеріальна шкода за псування майна йому відшкодована, просить їх суворо не карати та не позбавляти волі, з огляду на дискреційні повноваження суду щодо виду та розміру призначення покарання, колегія суддів вважає неприйнятними.

Доводи апеляційних скарг про відсутність умислу та домовленості в обвинувачених на скоєння розбою, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки обвинувачені мали при собі предмети (сокиру, сльозогінний балончик та телескопічну палицю), які вони використовували для подолання опору потерпілого, що свідчить про узгодженість та планування дій обвинуваченими заздалегідь. Після нападу на потерпілого обвинувачені заволоділи його майном, яке перебувало в житлі потерпілого, що свідчить про наявність корисливого мотиву в діях обвинувачених та закінчений склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що суд не звернув уваги на те, що заява про вчинення кримінального правопорушення складена потерпілим на українській мові, хоча в судовому засіданні потерпілий стверджував, що не розуміє українську мову, є неприйнятними, оскільки як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.08.2017 року, заява була прийнята співробітником Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області зі слів потерпілого ОСОБА_12 на російській мові, про що потерпілим власноруч було зазначено: «С моих слов записано верно» та проставлено особистий підпис (т.1, а.п.106).

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність у нього сокири спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який вказував на те, що після того, як ОСОБА_7 бризнула йому в обличчя сльозогінним балончиком, ОСОБА_8 вдарив його сокирою по голові, а також письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 13.08.2017 року, під час якого було оглянуто автомобіль Audi A-6 та вилучено сокиру; висновком експерта № 2044, яким підтверджуються покази потерпілого про локалізацію ударів та спростовується версія обвинуваченого ОСОБА_8 , що бійка відбувалася лише руками; протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_12 .

Доводи обвинуваченого про відсутність експертиз відбитків пальців та ДНК на рукоятці сокири не спростовують висновків суду про те, що саме ОСОБА_8 наніс удар сокирою по голові потерпілому. Посилання ОСОБА_8 та його захисника в апеляційних скаргах на те, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не підтвердили в судовому засіданні, що в момент бійки у нього було щось у руках, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки свідок ОСОБА_14 була очевидцем подій, які вже відбувались біля під`їзду, а потерпілий стверджував, що ОСОБА_8 наніс йому удар сокирою саме у під`їзді, коли він намагався вибігти на вулицю та покликати на допомогу, а свідок ОСОБА_15 взагалі не був безпосереднім очевидцем подій, оскільки весь час перебував в автомобілі неподалік багатоповерхівки, а коли на вулиці почались крики та він хотів поїхати, до нього підбіг ОСОБА_8 з товаришем та закинули якісь речі до автомобілю.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно того, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо речових доказів, які, відповідно до протоколу огляду, були вилучені з автомобіля Audi A-6, а саме: планшет «Lenovo» у білому корпусі, на який у нього є документи та який знаходився у його особистому користуванні, та інші речі, які не мають ніякого відношення до даної справи, правильність висновків суду щодо його причетності до скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, не спростовують. При цьому, колегія суддів, звертає увагу, що будь-які питання, що виникають під час виконання вироків, вирішуються місцевим судом у відповідності до вимог, передбачених Розділом VIII Кримінального процесуального кодексу України.

Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 щодо неконкретності пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, колегія суддів виходить з наступного.

За загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Отже, в разі вчинення розбою посягання відбувається на два об`єкти власність та життя і здоров`я потерпілої особи.

При грабежі, поєднаному із застосуванням насильства до потерпілого, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, однак він є незначним, тому й не може бути мови про існування ще одного об`єкту життя і здоров`я особи.

Однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу.

Так, судом першої інстанції за результатами дослідження доказів у провадженні беззаперечно встановлено, що вчинення даного злочину супроводжувалося насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, який зазнав нападу, внаслідок того, що ОСОБА_7 , з метою пригнічення мети опору потерпілого Бах ОСОБА_17 , бризнула йому в обличчя сльозогінним балончиком, після чого, ОСОБА_8 наніс один удар сокирою потерпілому в обличчя, а саме в область лівої верхньої частини лобу, далі невстановлена слідством особа нанесла декілька ударів палкою в різні частини тіла потерпілому.

Колегія суддів звертає увагу, що при розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб, що був врахований судом першої інстанції при кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки як проникнення у житло, оскільки вказані доводи спростовуються показами потерпілого Бах ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_14 , а також дослідженими в суді першої інстанції письмовими доказами, зокрема протоколами огляду місця події від 13.08.2017 року, висновком експерта № 2044 та протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2017 року.

Таким чином, за встановлених у даному провадженні фактичних обставин, мав місце розбій, який передбачає напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Доводи захисника про те, що протокол огляду місця події від 13.08.2017 року, під час якого проведено огляд ділянки місцевості, на якій розташований багатоповерховий будинок АДРЕСА_4 та сама квартира, не містить якихось фактичних даних, які підтверджують обставини, які повинні бути доведені для підтвердження наявності в діях ОСОБА_8 складу злочину, в якому він визнаний винним, є неспроможними, оскільки вказаний доказ був досліджений судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами, які доводять поза розумним сумнівом причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Посилання захисника на недопустимість протоколу огляду місця події від 13.08.2017 року, під час якого проведено огляд приміщення магазину «АТБ», оскільки слідчий ОСОБА_16 , яка проводила огляд, не входить до групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, а тому вона не мала повноважень на вчинення вказаної слідчої дії, є неспроможними з огляду на те, що стороною захисту на підтвердження вказаних доводів не було надано жодного доказу.

Доводи захисника про те, що суду не було надано доказів того, що вилучені під час огляду приміщення магазину «АТБ» та автомобіля речі були визнані речовими доказами колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно реєстру матеріалів досудового розслідування в матеріалах кримінального провадження наявні постанови про визнання речовим доказом, в свою чергу, сторона захисту під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та при вирішенні судом питання щодо можливості закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами не наполягала на дослідженні постанов про визнання речовим доказом.

Стосовно посилання захисника на те, що під час проведення огляду приміщення магазину «АТБ» було вилучено мобільний телефон «IPhone 7» в корпусі золотистого кольору, тоді як її підзахисний визнаний винним у тому, що заволодів мобільним телефоном «IPhone 6», колегія суддів вважає, що в протоколі огляду слідчим було допущено описку, оскільки інші матеріали кримінального провадження містять зазначення саме мобільного телефону марки «IPhone 6».

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що під час огляду автомобіля «Audi A-6», не були виявлені та вилучені сокира та дерев`яна палка, про які йдеться в обвинуваченні, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки, як вбачається з фототаблиці до протоколу було виявлено та вилучено предмет, схожий на сокиру, а також телескопічну складну палку в чохлі. При цьому, при формулюванні судом першої інстанції обвинувачення, визнаного доведеним, було зазначено про те, що потерпілому ОСОБА_12 особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та досудове розслідування зупинено у зв`язку з розшуком, було нанесено удари палкою, без зазначення яка це саме була палка.

Посилання захисника, що суд не залучив до участі у провадженні перекладача потерпілому, не дивлячись на те, що останній не володіє українською мовою та погано володіє російською мовою, колегія суддів вважає неприйнятними, з огляду на те, що допит потерпілого здійснювався російською мовою, потерпілий добре розумів зміст поставлених йому питань та надавав пояснення також російською мовою.

Доводи захисника про те, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2044 ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених Бах ОСОБА_17 , встановлений не був, не впливають на висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм злочину.

Так, під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь, тощо).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в момент нанесення потерпілому тілесних ушкоджень останній вважав, що дії обвинувачених по відношенню до нього становлять небезпеку для його життя та здоров`я.

Доводи захисника про недопустимість експертизи № 2044, оскільки вона була проведена на підставі постанови слідчого, який не входить до групи слідчих, які мали право проводити досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, є необґрунтованими з огляду на те, що в матеріалах провадження відсутня постанова про визначення групи слідчих, а стороною захисту на підтвердження вказаного доводу не було надано жодного доказу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що районний суд належним чином дослідив наявні докази у провадженні, у їх сукупності, з точки зору достатності, належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, виключають сумніви у причетності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до умисного скоєння інкримінованого їм кримінального правопорушення, а тому правильно обґрунтував ними їх обвинувачення, спростувавши доводи сторони захисту щодо відсутності винуватості обвинувачених у скоєнні злочину, зазначивши, при цьому, чому прийняв докази обвинувачення та чому відкинув версії сторони захисту.

З такими висновками районного суду погоджується і колегія суддів.

Клопотання апелянтів про повторне дослідження доказів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки обставини, які б вказували про необхідність повторного дослідження доказів, як того вимагають положення ч. 3 ст. 404 КПК України, апелянтами зазначені не були. Також сторона захисту не обґрунтувала в чому полягає неповнота дослідження доказів районним судом або в чому було допущено порушення при їх дослідженні, відтак підстав для задоволення клопотання апелянтів в цій частині колегія суддів не встановила.

Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України судом першої інстанції кваліфіковані правильно.

Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості для досягнення мети покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів також не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок колегії суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2019 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4