Справа № 461/852/20
Провадження № 1-кс/461/1222/20
УХВАЛА

20 лютого 2020 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту накладеного ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2020 року на автобус марки «Неоплан», р.н. НОМЕР_1 та зобов`язати слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , автобус «Неоплан», р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на території автостоянки у АДРЕСА_1 , повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , як його законному володільцю.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що органом досудового розслідування проведено усі необхідні слідчі дії, які потребували доступу до арештованого автобуса, відтак станом на день звернення до суду з клопотанням відпала потреба для арешту в частині заборони користування. Крім цього, вказує, що заборона користування та розпорядження автобусом, позбавляє його можливості використання його за призначенням, порушує його щоденний графік, а також перебування автобуса на відкритому майданчику призводить до погіршення його технічних характеристик. Просить клопотання задовольнити та скасувати арешт.

Заявник в судове засідання не з`явився. Згідно клопотання просить розглядати справу за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Слідчий подав заяву, згідно якої не заперечує щодо повернення автобуса «Неоплан», р.н. НОМЕР_1 його власнику, оскільки всі експертні дослідження щодо даного транспортного засобу проведенні. Клопотання просить розглядати за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, з огляду на нижченаведене.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000069 від 28.01.2020 року, за ознаками ст. 286 ч. 2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30січня 2020 року накладено арешт на автобус «Неоплан»,р.н. НОМЕР_1 , в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та обладнання), який належить, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), без права відчуження, ремонту та експлуатації.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , транспортний засіб марки «Neoplan», модель «N116», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, метою накладення арешту на вказане майно зазначено збереження речових доказів у кримінальному провадженні та те, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Як встановлено, на час розгляду клопотання із арештованим автобусом проведено усі першочергові слідчі дії, в тому числі експертні дослідження.

Відповідно до ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні клопотання враховую також положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Встановлені в ході розгляду клопотання обставини свідчать про відсутність підстав для подальшого арешту майна в частині користування транспортним засобом, оскільки з транспортним засобом проведено комплекс першочергових слідчих дій, що стало однією з причин застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження. При цьому, з матеріалів клопотання також не встановлено обставин, які б підтверджували, що незастосування заборони або обмеження користування вилученим автобусом призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, що, серед іншого, підтверджено заявою слідчого, а тому, зважаючи на доводи наведені в клопотанні та вищенаведені мотиви, вважаю за можливе надати володільцю можливість користуватись вказаним автобусом, чого слідчий не заперечив.

Таким чином, клопотання підлягає до часткового задоволення та слід скасувати арешт в частині користування автобусом.

Роз`яснити, що згідно ч.3 ст.167 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172-174 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30січня 2020 року на автобус «Неоплан» р.н. НОМЕР_1 , який належить, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) в частині заборони користування вказаним автомобілем.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1