ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/282/20 Справа № 202/6450/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000914 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року про задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, під час проведення обшуку 10.10.2019 року за місцем реєстрації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- 5 мисливських патронів;
- мисливські патрони в кількості 28 штук, 4 мисливські патрони;
- посвідчення на зброю видане на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 видано 10.10.2013 до 10.10.2016;
- предмет схожий на пістолет з маркуванням № НОМЕР_2 на рамі, затворі та запобіжнику;
- предмети схожі на патрони несмертельної дії в кількості 55 штук;
- грошові кошти номіналом гривні 500 - 29 штук, 200 - 15 штук, 100 - 10 штук, 50 - 10 штук, Євро - 10-4 штуки, 100- 2 штуки, 50- 1 штука, долари США 20- 4 штуки, 100 -2 шт., 10- 1 шт.;
- мобільний телефон Самсунг з сім карткою КС НОМЕР_3 ;
Рішення суду обґрунтовано тим, що клопотання слідчого є законним, обґрунтованим таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане у строки встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню, оскільки майно, вилучене під час обшуку 10 жовтня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає за можливе накласти арешт на вищевказане майно.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту, та зобов`язати слідчого повернути вилучені під час обшуку предмети та речі.

Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що вирішення питання про накладення арешту вирішувалось у судовому засіданні без виклику володільця майна ОСОБА_7 , копія ухвали на адресу володільця майна не направлялась.
Копію оскаржуваної ухвали була отримана лише 13 лютого 2020 року, а тому апелянт вважав, що строк на апеляційне оскарження ним не пропущений.
На думку апелянта, вилучене майно жодним чином не відноситься до суб`єкта злочину, передбаченого ст. 149 КК України, та не є його предметом та знаряддям вчинення.
Так, вилученні грошові кошти, зброя для відстрілу патронів несмертельної дії, бойові припаси несмертельної дії, бойові припаси для гладкоствольної зброї, особистий мобільний телефон які були вилучені в ході проведеного обшуку домоволодіння за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_7 від 10.10.2019 року не є знаряддями вчинення злочину, не зберегли на собі його сліди, не містять жодних відомостей, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин торгівлі людиною.
Вилученні грошові кошти, інші предмети є особистою власністю ОСОБА_7 та були набуті законними шляхом.
У кримінальному провадженні № 0000914 від 11.10.2018 за ч.2 ст. 149 КК України ОСОБА_7 про підозру у скоєнні злочину не повідомлялось, останній допитаний в якості свідка за відомими йому фактами у кримінальному провадженні.
Вважає, що накладення арешту на грошові кошти, предмети та речі, які були вилученні під час проведеного обшуку 10.10.2019 є порушенням Конституційних прав ОСОБА_7 .
На думку апелянта, слідчим суддею не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано в ухвалі, вважаю що слідчим у своєму клопотанні не надано доказів, що особисті грошові кошти, речі та предмети вилучені за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_7 , відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим рішення слідчого про визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна, яке вилучено під час проведеного обшуку 10.10.2019 за адресою: АДРЕСА_1 є формальним.
Слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучено майно, згідно з п. 6 ст. 173 КПК України не враховано наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, якими є ОСОБА_7 чим порушено його законні права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно наданих матеріалів, в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000914 від 11.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості щодо якого 11 жовтня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000914 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з відведеної ролі, займається контролем діяльності потерпілих, утриманням у місці тимчасового мешкання та за місцем роботи, експлуатацію трудової діяльності потерпілих, а саме: здійснює адміністративно-господарські функції на території в якій утримуються потерпілі, веде фінансові операції по утриманню та функціонуванню території, облік потерпілих осіб, контролює їх утримання та експлуатацію.
В свою чергу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , згідно з розподілених ролей займаються пошуком осіб без постійного місця мешкання та із складним соціальним становищем на території міст Нікополя, Покрова та Марганцю, в подальшому шляхом обману, та/або використання їх уразливого становища здійснює їх вербування під приводом офіційного працевлаштування для їх подальшої експлуатації в с. Петродолинське, Одеської області.
Завербованих та ведених в оману осіб вводять у стан алкогольного сп`яніння, з метою доведення до безпорадного стану та неможливості реально оцінювати сформовані обставини, після чого переміщують до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому, потерпілих осіб поселяють в одній із сільгоспспоруд, розташованій на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , без належних умов для проживання, де вводять у стан алкогольного сп`яніння, з метою неможливості реально оцінювати сформовані обставини та обстановку яка склалась. Коли число завербованих та введених в оману осіб, досягне певної позначки, останніх транспортують мікроавтобусом (як правило використовуючи послуги по перевезенню на замовлення) до території колишньої колонії в с. Петродолинське, Одеської області, при цьому особи, яких перевозять обов`язково доводяться до стану алкогольного сп`яніння.
Процес транспортування, його організацію, супровід та охорону перевезення потерпілих осіб здійснює ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після прибуття до місця призначення, утримання потерпілих здійснюється на території колишньої жіночої колонії-поселення, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . Територія огороджена з 2-х боків парканом, а з інших боків будівлями бараків та перебуває під цілодобовою охороною.
Трудова експлуатація потерпілих здійснюється на сільгосподарських землях, які перебувають в оренді - СТОВ «Агрофірма Петродолинське», , засновником якої є: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .
Експлуатація потерпілих осіб забезпечується погрозами застосування та безпосереднім застосуванням насильства, втягненням останніх у боргову кабалу. Безпосередній контроль за адміністративно-господарською діяльністю, організацією роботи потерпілих, отримання грошових коштів за виконану роботу здійснює ОСОБА_10 ..
Оплату за експлуатаційну працю та кількість завербованих осіб здійснює: ОСОБА_7 безпосередньо вербувальникам. Крім того, останній є замовником трудових послуг потерпілих, оскільки результати виконаної трудової праці здійснюється в інтересах належної йому агрофірми.
ОСОБА_7 достеменно відомі умови утримання, проживання, харчування, медичного та соціального забезпечення осіб, умови їх праці на землях сільгоспризначення.
Вказана інформація підтверджується отриманими свідченнями потерпілих та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
10 жовтня 2019 року було проведено обшук за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:
- 5 мисливських патронів, вилучено в спец.пакет № 7206556;
- мисливські патрони в кількості 28 штук, 4 мисливські патрони, вилучені до спец.пакету № 7132529;
- посвідчення на зброю видане на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 видано 10.10.2013 до 10.10.2016, вилучено до спец.пакету №7206555;
- предмет схожий на пістолет з маркуванням № НОМЕР_2 на рамі, затворі та запобіжнику, вилучено до пакету № 7132533;
- предмети схожі на патрони несмертельної дії в кількості 55 штук, вилучені до спец.пакету №7206554;
- грошові кошти номіналом гривні 500 29 штук, 200 15 штук, 100 10 штук, 50 10 штук, Євро 10 4 штуки, 100 2 штуки, 50 1 штука, долари США 20 4 штуки, 100 2 шт., 10 1 шт., запаковані в спец.пакет № 7200553;
- мобільний телефон Самсунг з сім картою КС НОМЕР_3 , вилучено до спец.пакету №7132530.
Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на домоволодіння та інші споруди розташована на його території за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 .
Після проведення обшуку, складено протокол.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 11.10.2019 року вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , речі та документи визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000914.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, відповідає ст. 98 КПК України, може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Згідно із вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.
Слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, крім того вилучене майно в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , визнане речовими доказами згідно постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 11.10.2019 року.
Вказане свідчить, всупереч доводам апелянта, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_7 оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вказане спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності правової підстави накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно та відсутності причетності даного майна до кримінального правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя суду першої інстанції правомірно наклав арешт на зазначене в клопотанні слідчого тимчасово вилучене майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року про задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та накладення арешту на майно залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4