Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/572/20
Провадження № 1-кс/572/116/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та начальника СВ Сарненського відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо невнесення відомостей до ЄДРДР ,-

ВСТАНОВИВ:

До Сарненського районного суду Рівненської області надійшла скарга ОСОБА_3 на дії слідчого та начальника СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області щодо невнесення заяви про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Заявник в обґрунтування скарги посилається на те, що він, 24.02.2020р. подав заяву до Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про вчинення суддею Кузнецовського міського суду ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.375 КК України. Станом на час розгляду скарги, інформації щодо внесення відомостей не надійшло. Просить зобов`язати відповідальних осіб Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.

В судовому засідання скаржник скаргу підтримав, просив задовольнити, додатково пояснив, що суддя ОСОБА_4 постановив ухвалу про накладення грошового стягнення на скаржника за неявку в судове засідання, що повністю не відповідає дійсності.

Особи, дії яких оскаржуються, в судове засідання не з`явились, причин суду не повідомили, відповідно до статті 306 КПК України неявка останніх в судове засідання для розгляду скарги , не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши сторону провадження, дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 24.02.2020р. ОСОБА_3 подав заяву до Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про вчинення суддею Кузнецовського міського суду ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, а саме щодо винесення останнім завідомо неправдивої ухвали про накладення грошового стягнення на скаржника за неявку в судове засідання, що повністю не відповідає реальним обставинам.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При розгляді цієї скарги слідчий суддя також враховує, що згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенства права. Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.

Відповідно до пунктів 66, 68, 69 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності, крім випадків злочинного наміру. Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд. Такі дії слід розцінювати як спроби втручання у правосуддя, тиску на суд і суддів, намагання протиправно використовувати суди для відстоювання інтересів певних груп чи осіб не процесуальним шляхом, поза межами процедури оскарження судових рішень, що є прямим порушенням вимог закону щодо незалежності судів та суддів. Така ситуація є загрозою для засад демократичного устрою, забезпечення прав та свобод людини і громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом, адже ухвалення позитивного рішення може бути тільки на користь однієї сторони судового процесу, а інша - завжди буде незадоволена результатом розгляду справи. Саме тому початок досудового розслідування щодо судді у разі незгоди з його рішенням є тиском на суд, і не є виправданим та ефективним для встановлення справедливості у конкретній справі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не надав доказів та не довів слідчому судді обставин можливого вчинення суддею Кузнецовського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 кримінального правопорушення, виключно наполягаючи на імперативності норми ст.. 214 КПК України. З пояснень скаржника вбачається лише факт наявності ухвали вказаного судді про накладення грошового стягнення та наявності суб`єктивної оцінки з підстав незадоволення прийнятим процесуальним рішеннями судді.

Скарга не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій за ст.. 375 КК України, доказів не надано, обставини, на які посилається скаржник не є порушенням, адже накладення грошового стягнення передбачено КПК України та суддя має право на такі дії в межах розгляду провадження.

Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Також, при вирішенні скарги ОСОБА_3 , слідчий суддя бере до уваги висновок судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України «Щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства», від 01.07.2013 р., де зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Враховуючи викладене, зауважуючи, що у заяві та скарзі не наведено конкретних та об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення за ст. 375 КК України, яка не віднесена до підслідності слідчих органів Національної поліції, згідно ст..216 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що невнесення слідчим чи начальником СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області відомостей за вказаною заявою не є протиправним, а тому у задоволенні скарги слід відмовити

Керуючись ст. ст. 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та начальника СВ Сарненського відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо невнесення відомостей до ЄДРДР відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя