УХВАЛА 521/17415/14-к 1-кп/521/106/20

08 січня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про розшук обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004225 від 04.07.2013 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд,
В С Т А Н О В И В:

На розгляді Малиновського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004225 від 04.07.2013 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

05.09.2019 року судом надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

08.01.2020 року до суду надійшов протокол затримання обвинуваченого ОСОБА_4 . Враховуючи це, суд вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підлягає відновленню.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку захисника.
Дослідивши подане клопотання, обвинувальний акт та додані матеріали, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, ОСОБА_4 до суду не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв.
Ухвали суду від 21.11.2013 року, 28.05.2014 року, 18.06.2014 року про привід обвинуваченого ОСОБА_4 до суду виконані не були. Як вбачається з рапорту прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси від 18.07.2014 року, останнім особисто 17.07.2014 року був здійснений виїзд за місцем мешкання ОСОБА_4 АДРЕСА_2 , однак за вказаним місцем мешкання ОСОБА_4 був відсутній, зі слів батька, останній на протязі місяця вдома не проживає, а знаходиться у м. Москві на заробітках.
При вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Крім того, суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню та потерпілу ОСОБА_6 .
При вирішенні поданого клопотання, суд враховує не тільки положення діючого КПК України, а й практику Європейського суду з прав людини, зокрема викладену у рішеннях «Летельє проти Франції», «Мхітярян проти Російської Федерації», «Яжинський проти Польщі», «Харченко проти України», «Свершов проти України», «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» з позиції як сторони публічного обвинувачення, так і сторони захисту.
Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» зазначив, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Також суд враховує, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях Європейського суду з прав людини, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142; Khudoyorov v.Russia (Худойоров проти Росії), § 173), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою Aleksanyan v. Russia (ОСОБА_11 проти ОСОБА 5), § 179).
ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України належить до категорії тяжких злочинів (санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до шести років).

Окрім ступеня тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 та особи обвинуваченого, суд також враховує покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинуваченого, в судовому засіданні не допитані свідки та потерпілу, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілу по кримінальному провадженню, а тому суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Стороною захисту не доведено можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне встановити розмір застави, необхідний та достатній для виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 335, 350, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відновити розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004225 від 04.07.2013 року задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту обрання запобіжного заходу, тобто з 08.01.2020 року.
Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у межах 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 63060 (шістдесят три тисячі шістдесят) гривень
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
1) прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;
2) не відлучатися за межі населеного пункту постійного мешкання без дозволу прокурора та суду;
3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора або суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 08.03.2020 року.
Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити для виконання співробітникам Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Суддя ОСОБА_1