Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/559/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 14.01.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, студента ІІІ-го курсу Житомирського Державного університету ім.І.Франка, не працюючого, не інваліда, не депутата, потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС третьої категорії, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

13 січня 2019 року, об 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Меrсеdеs-Веnz», моделі «213CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився в технічно справному стані, рухався по автодорозі сполученням с.Білокоровичі - смт.Бучмани Олевського району, в напрямку смт.Бучмани Олевського району Житомирської області. На перехрещенні нерівнозначних автодоріг, сполученням с.Білокоровичі - смт.Бучмани - Київ - Ковель, при виїзді з другорядної дороги, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), який зобов`язує водія дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі; вимог п.п.10.1., 16.3. та 16.11. ПДР України, які зобов`язують водія транспортного засобу перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; в разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою (стоп-лінією), а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини; на перехресті нерівнозначних доріг, водія, що рухається по другорядній дорозі, дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, - де ОСОБА_3 , при виїзді на вищевказане перехрещення доріг не впевнився в безпечності своїх дій, не надав переваги в русі транспортним засобам, що рухалися по головній дорозі і наближалися до зазначеного вище перехрестя, не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини та виїхав на перехрещення нерівнозначних доріг де вчинив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по головній автодорозі, сполученням Київ Ковель, у напрямку м.Київ, де в салоні вказаного автомобіля перевозив пасажирів ОСОБА_7 і іншу невстановлену органом досудового розслідування особу жіночої статі.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна та закритого перелому проксимальної фаланги 2-го пальця лівої кисті з допустимим зміщенням, які відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи № 24 від 20.03.2019 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали довготривалий розлад здоров`я.

А пасажир автомобілямарки «ВАЗ», моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої ліктьової кістки зі зміщенням, які згідно до висновку експерта судово-медичної експертизи№ 18 від 20.03.2019 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали довготривалий розлад здоров`я.

Порушення вимог дорожнього знаку 2.1., вимог п.п.10.1., 16.3. та 16.11 Правил дорожнього руху України, водієм ОСОБА_3 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.286 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що дійсно 13 січня 2019 року, об 15 годині 40 хвилин, він керуючи автомобілем марки «Меrсеdеs-Веnz», моделі «213CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить його матері ОСОБА_8 , який знаходився в технічно справному стані, рухався по автодорозі сполученням с.Білокоровичі - смт.Бучмани Олевського району, в напрямку смт.Бучмани Олевського району Житомирської області у власних справах (допомагає батькам у бізнесі). На перехрещенні нерівнозначних автодоріг, сполученням с.Білокоровичі - смт.Бучмани - Київ - Ковель, при виїзді з другорядної дороги, він проявив неуважність, проте вважав, що у нього є можливість проїхати перехрестя безперешкодно, оскільки вважав, що відсутні перешкоди проїзду перехрестя нерівнозначних доріг, однак перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу в русі транспортному засобу - автомобілюмарки «ВАЗ», моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що під`їжджав до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини та виїхав на перехрещення нерівнозначних доріг, де вчинив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який в салоні даного автомобіля перевозив пасажирів ОСОБА_7 , і іншу невідому йому особу жіночої статі. Він має посвідчення водія, категорії «А1», «А», «В», «С1» та «С». На обліку в лікарів не перебуває. Усвідомлює, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулася з його вини. Після ДТП, він залишився на місці до приїзду поліції та карети швидкої медичної допомоги надаючи першу медичну допомогу потерпілим. З витратами на залучення експерта для проведення експертиз на загальну суму 5148.00 грн., повністю згоден. Заявлений цивільний позов ОСОБА_7 , не визнає, оскільки ним у добровільному порядку відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, а саме: передано через близьку родичку потерпілої ОСОБА_7 , - ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 30 000.00 грн. Вважає, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути з нього потерпіла-позивач є значно завищеним. У вчиненому щиро кається. Просить суд не призначати стосовно нього суворого виду та міри кримінального покарання, врахувавши те, що він є студентом ІІІ-го курсу Житомирського Державного університету ім.І.Франка, є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, повністю відшкодував завдану шкоду потерпілому ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , а також державі, має самостійні доходи від участі у бізнесі батьків.

Заявлений цивільний позов прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Олевської міської ради Житомирської області визнає повністю в сумі 3939.63 грн., однак зазначає про те, що ним у добровільному порядку, до судового розгляду кримінального провадження 16.09.2019 року сплачено витрати держави, понесені на лікування потерпілих осіб від злочину.

Потерпілий ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмову заяву щодо розгляду кримінального провадження у його відсутності, (а.с.63). При цьому ОСОБА_6 , матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_3 , не має.

Потерпіла ОСОБА_7 , у судове засідання також не з`явилася, забезпечивши явку до суду свого представника адвоката ОСОБА_5 . Згідно поданої заяви заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , просила обрати пов`язане з обмеженням волі строком на три роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, (а.с.89).

Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у відсутності потерпілих: ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , за участі її представника, що відповідає положенням ст.325 КПК України.

Представник потерпілої ОСОБА_7 , - адвокат ОСОБА_5 , діючи на підставі договору «Про надання правової допомоги у кримінальному провадженні» від 25.09.2019 року, у судовому засіданні думку свого довірителя щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання за ч.1 ст.286 КК України підтримав повністю. В частині цивільного позову просив суд задовольнити заявлені вимоги до відповідача у повному обсязі посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві потерпілої ОСОБА_7 . Ствердив про те, що обвинувачений ОСОБА_3 , у добровільному порядку 17.01.2019 року сплатив кошти в сумі 30 000.00 грн., на лікування його довірительниці ОСОБА_7 .

З`ясовуючи обставини вчиненого ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження, судом також було досліджено інші долучені до матеріалів кримінального провадження докази, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності, зокрема:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схему та фототаблицю до нього від 13.01.2019 року з якого слідує, що місцем пригоди являється перехрещення нерівнозначних автодоріг, сполученням с.Білокоровичі - смт.Бучмани - Київ - Ковель, яка пролягає в адміністративно-територіальних межах Олевського району Житомирської області. Під час проведення даної слідчої дії було встановлено, що ДТП трапилась 13.01.2019 року, на зазначеному перехрещенні автодоріг. На момент огляду місця пригоди зафіксовано розташування відносно елементів проїзної частини транспортних засобів: автомобіля марки «Меrсеdеs-Веnz», моделі «213CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_4 , зафіксовано слідову інформацію, оглянуто транспортні засоби учасники ДТП та зафіксовано їх механічні пошкодження (а.с.91-113);

- протокол проведення слідчого експерименту з доданою схемою і фототаблицею до нього від 16.02.2019 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , у присутності двох понятих, з якого слідує, що під час даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_6 , на місцевості - перехрещенні автодоріг, сполученням с.Білокоровичі - смт.Бучмани - Київ - Ковель, яка пролягає в адміністративно-територіальних межах Олевського району Житомирської області розповів та показав на місці як він рухався на автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_4 , до зіткнення з автомобілем марки «Меrсеdеs-Веnz», моделі «213CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , (а.с.114-120);

- висновок експерта № 18 від 20.03.2019 року, із якого слідує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої ліктьової кістки зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, (а.с.121-122);

- висновок експерта № 24 від 20.03.2019 року, із якого слідує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна та закритого перелому проксимальної фаланги 2-го пальця лівої кисті з допустимим зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості,(а.с.123-124);

- висновок експерта № 3/190 від 22.03.2019 року за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи з доданими фототаблицями до нього, із якого слідує, що первинний контакт досліджуваних транспортних засобів, відбувся між передньою правою частиною автомобіля марки «Меrсеdеs-Веnz», моделі «213CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 з лівою боковою частиною автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_4 , при загальному русі транспортних засобів в перехресному напрямку, (а.с.125-137);

- висновок експерта № 3/191 від 15.03.2019 року за результатами проведення судової - технічної експертизи з доданими фототаблицями до нього, із якого слідує, що на момент огляду і до ДТП гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_4 знаходились в технічно працездатному стані, в процесі їх дослідження не виявлено ознак технічних несправностей, які могли б провести до раптової чи повної відмови їх непрацездатності, (а.с.138-151);

- висновок експерта № 3/192 від 22.03.2019 року за результатами проведення судової - технічної експертизи з доданими фототаблицями до нього слідує, що на момент огляду і до ДТП гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобілем марки «Меrсеdеs-Веnz», моделі «213CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходились в технічно працездатному стані, в процесі їх дослідження не виявлено ознак технічних несправностей, які могли б провести до раптової чи повної відмови їх непрацездатності. В процесі дослідження технічного стану автомобілямарки «Меrсеdеs-Веnz», моделі «213CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 не встановлено будь-яких характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, які впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитись в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної ДТП, (а.с.152-166);

- висновок експерта № 3/208 від 22.03.2019 року за результатами проведення судової комплексної транспортно трасологічної експертизи, згідно до якого слідує, що у даній дорожній обстановці водієві автомобіля марки «Меrсеdеs-Веnz», моделі «213CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_3 , необхідно було діяти відповідно до вимог п.п.10.1.; 16.3.; 16.11. та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, дії якого в даній дорожній обстановці не відповідали вищевикладеним технічним вимогам ПДР України. З технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і наведеної дорожньо-транспортної пригоди знаходиться невідповідність дій водія автомобіля марки «Меrсеdеs-Веnz», моделі «213CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , (а.с.167-181);

- постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 14.01.2019 року, відповідно до якої речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000017 від 14.01.2019 року, є: автомобіль марки «Меrсеdеs-Веnz», моделі «213CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_4 , (а.с.182);

- Правила дорожнього руху України, які затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями), в порушення яких обвинуваченим ОСОБА_3 , вчинено кримінальне правопорушення, а саме вимоги:

п.10.1. ПДР України, який зобов`язує водія транспортного засобу перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.16.3. ПРД України, що зобов`язує водія у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, зупинити керований ним транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів;

п.16.11 ПДР України, який зобов`язує водія транспортного засобу на перехресті нерівнозначних доріг, що рухається по другорядній дорозі, дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

- інші письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , (копія паспорта громадянина України, характеристика з місця проживання, вимога на судимість, довідки про стан здоров`я, копія посвідчення водія, копія свідоцтва транспортного засобу),(а.с.190-198).

Так, за змістом закону порушення Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, полягає в: а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) настанні суспільно небезпечних наслідків - заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху і в) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками. Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути як умисними, так і вчиненими з необережності.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином, суд, керуючись ч.1 ст.94 КПК України, дослідивши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, оскільки він своїми необережними діями вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вчинене проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що виразилося в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, добровільне повне відшкодування завданого збитку Державі, потерпілому ОСОБА_6 , та потерпілій ОСОБА_7 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Таким чином, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючи дані особи винного, який на час розгляду кримінального провадження повністю визнав свою винність, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин, як то щире каяття, добровільне-повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_7 , в сумі 30 000.00 грн., повне відшкодування матеріальної шкоди Державі за лікування особи потерпілої від злочину в умовах стаціонару, а також позиції потерпілого ОСОБА_6 , який просив суд призначити обвинуваченому мінімальний вид покарання (а.с.63), позиції потерпілої ОСОБА_7 , і її представника, які просили застосувати до ОСОБА_3 , максимальний вид покарання, що передбачений санкцією частини статті пред`явленого обвинувачення, думки прокурора, який з врахуванням пом`якшуючих обставин, особи обвинуваченого, вперше вчинення кримінального правопорушення, яке є необережним, його віку, є студентом, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС третьої категорії та наданої характеристики органу місцевого самоврядування, просить суд застосувати до ОСОБА_3 , вид покарання, що пов`язаний із обмеженням волі в максимальних межах санкції частини статті за якою ОСОБА_3 , притягається до кримінальної відповідальності та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, разом із конкретними обставинами справи, які наведено вище, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, а це істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства, однак обрання йому покарання в межах санкції частини статті обвинувачення, за якою він притягається до кримінальної відповідальності у виді штрафу.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує думку прокурора, який просить застосувати до обвинуваченого додаткове покарання та позбавити його такого права, думку представника потерпілої, думку обвинуваченого, який у судовому засіданні не заперечував щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, право суду на обрання додаткового покарання, передбаченого санкцією частини статті, суд приходить до висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для ОСОБА_3 , його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову заявленого прокурором Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави, в особі: Олевської міської ради Житомирської області до ОСОБА_3 , про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, в сумі 3939.63 грн., суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Оскільки, відповідно до статті 1206 ЦК України слідує, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочин.

Однак враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_3 , у добровільному порядку сплачено вищевказану суму (а.с.90), суд вважає, що в задоволенні даної вимоги прокурора слід відмовити.

У порядку ст.128 КПК України заявлено цивільний позов потерпілої-позивача ОСОБА_7 , до обвинуваченого відповідача ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, яка просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь понесену внаслідок необережних дій обвинуваченого майнову шкоду в сумі 59 545.72 грн., та моральну шкоду в сумі 300 000.00 грн., що у судовому засіданні і судових дебатах було підтримано представником позивача ОСОБА_7 , - адвокатом ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання стосовно позову ОСОБА_7 , в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 , майнової шкоди, суд зазначає, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, внаслідок необережних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , завдано шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_7 .

Однак при дослідженні фіксальних чеків та інших доказів наданих до суду потерпілою, що були обраховані останньою, на загальну суму 89 545.72 грн., (а.с.25-40), судом, у судовому засіданні було встановлено, що частина із них не відповідає дійсності та отримані від купівлі медпрепаратів, проведенні обстежень (а.с.39), які не відносяться до події ДТП, що сталася 13.01.2019 року. А рахунок-фактура не свідчить про фактичну оплату приладів «НА Моtіоn» на загальну суму 69 600.00 грн., (а.с.40). За таких обставин суд дані докази не бере до уваги, оскільки вони не відповідають дійсності та визнаються судом не належними і недопустимими. Протилежного у судовому засіданні представником потерпілої ОСОБА_7 , - ОСОБА_5 , не спростовано і не доведено їх належність, а вказано лише те, що: «про існування у потерпілої хронічної хвороби на яку остання хворіє з 2007 року йому не було відомо».

Проте згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого КУ «Олевська ЦЛ» від 25.01.2019 року ОСОБА_7 , перебувала на лікуванні в умовах стаціонару після ДТП у період з 13.01.2019 по 25.01.2019 року, де витрачала власні кошти на придбання ліків в цей період згідно Реєстру, (а.с.56), що підтверджено фіксальними чеками на лікарські препарати за цей період, і наявний їх зв`язок за призначеннями лікарів на суми: 386.88 грн., чек від 13.01.2019 року; 354.34 грн., чек від 18.01.2019 року; 207.87 грн., чек від 16.01.2019 року; 451.20 грн., чек від 15.01.2019 року; 129.38 грн., чек від 17.01.2019 року; 82.95 грн., чек від 17.01.2019 року; 71.37 грн., чек від 21.01.2019 року; 502.90 грн., чек від 19.01.2019 року; 85.99 грн., чек від 14.01.2019 року; 101.85 грн., чек від 16.01.2019 року; 1.48 грн., чек від 21.01.2019 року; 203.70 грн., чек від 17.01.2019 року; 10.51 грн., чек від 13.01.2019 року; 136.47 грн., чек від 16.01.2019 року; 60.58 грн., чек від 21.01.2019 року; 255.30 грн., чек від 18.01.2019 року; 42.10 грн., чек від 23.01.2019 року; 145.50 грн., чек від 24.01.2019 року; 13.65 грн., чек від 20.01.2019 року; 25.14 грн., чек від 18.01.2019 року; 65.99 грн., чек від 14.01.2019 року; 10.51 грн., чек від 13.01.2019 року; 38.78 грн., чек від 13.01.2019 року; 108.95 грн., чек від 22.01.2019 року; 80.50 грн., чек від 13.01.2019 року; 116.70 грн., 47.65 грн., чеки від 15.01.2019 року; 38.90 грн., чек від 16.01.2019 року; 42.10 грн., чек від 14.01.2019 року; 11.50 грн., чек від 19.01.2019 року; 184.05 грн., чек від 17.01.2019 року; 68.10 грн., чек від 25.01.2019 року, що на загальну суму становить: 4082.89 грн.

Таким чином, сума майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, і яку було понесено фактично потерпілою для закупівлі ліків під час її лікування становить 4082.89 грн., що підтверджується відповідними фіксальними чеками. Внаслідок чого, у обвинуваченого ОСОБА_3 , в силу статті 1195 ЦК України виникає обов`язок відшкодувати потерпілій майнову шкоду.

Приписами частини 1 статті 1195 ЦК України визначено, що фізична особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків.

Проте враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_3 , у добровільному порядку сплачено потерпілій ОСОБА_7 , 30 000.00 грн., на лікування (а.с.57), що не заперечувалося представником позивача, суд вважає, що в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Вирішуючи питання стосовно заявлених позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_3 , моральної (немайнової) шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи приписи ст.ст.23, 1187 ЦК України та роз`яснення, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, за яких було спричинено моральну шкоду потерпілій - цивільному позивачу, ступінь вини відповідача, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань цивільного позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої та наслідків, що наступили, її вік, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого і його майновий стан, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_7 , 15 000.00 грн., моральної шкоди. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його необережних дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною, та (або) заниженою, з врахуванням того, що представник потерпілої не довів у судовому засіданні такого розміру моральної шкоди, і вважає, що сума моральної шкоди яку потерпіла просить стягнути з відповідача є компенсацією матеріальних витрат, які на думку представника позивача вона понесе у майбутньому.

Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Приписами ст.1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно до ст.1177 ЦК України слідує, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертиз, в розмірі 5148.00 грн.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжні заходи до ОСОБА_3 , не застосовувалися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 59, 63, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 42, 55, 61, 62, 94, 95, 100, 118, 122, 124, 126-129, 179, 314-318, 325, 337, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50-53, 65-67, ч.1 ст.286 КК України та ст.ст.16, 22, 23, 1167, 1168, 1177, 1187, 1195, 1206 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді штрафу, у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.

У задоволенні цивільного позову прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави, в особі: Олевської міської ради Житомирської області до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, в сумі 3939.63 грн., відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_3 ), на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн., 00 коп., - у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, понесених від вчиненого кримінального правопорушення. В решті позову відмовити за безпідставністю.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль марки «Меrсеdеs-Веnz», моделі «213CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 , та автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_6 , які відповідно до постанови «Про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів» від 14.01.2019 року перебуваютьє на відповідальному зберіганні у власників, вважати повернутими за належністю.

Матеріали кримінального провадження № 0000017 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/559/19.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_3 ), на користь держави кошти в сумі 5148 (п`ять тисяч сто сорок вісім) грн., 00 коп., процесуальних витрат на залучення експертів.

До набрання вироком суду законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Житомирського апеляційного суду, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення а обвинуваченим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1