Дата документу 11.03.2020 Справа № 337/4283/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/768/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/4283/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.187, ч.ч.2, 3 ст.186,
ч.ч.1, 2 ст.189 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора; обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Запорізькому Слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної Служби України в Запорізькій області, строком на 60 днів.
Цією ж ухвалою продовжено запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_9 і ОСОБА_10 щодо яких ухвала не оскаржується.
Строк дії ухвали визначено з 18.02.2020 по 16.04.2020 включно.

Згідно з матеріалами провадження, на розгляді у суді знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч. 2, 186 ч.3, 187 ч.2, 189 ч.1, 189 ч.2 КК України, ОСОБА_11 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України, ОСОБА_12 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.186 ч.2, 187 ч. 2 КК України.
Ухвалою суду від 05.11.2019 обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_12 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_11 - домашнього арешту в нічний час доби, які були продовжені ухвалою суду від 24.12.2019.
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_12 вказаного запобіжного заходу прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_7 і ОСОБА_12 обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні багатьох кримінальних правопорушень, відносно обвинувачених вже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який був не дієвим, ОСОБА_7 і ОСОБА_12 систематично порушували обрані запобіжні заходи, у зв`язку з чим їм було змінено запобіжні заходи з домашнього арешту на тримання під вартою ухвалою суду у вересні 2019 року. На теперішній час ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ніде не навчаються, не працюють, не мають джерела доходу, а єдиним джерелом доходу було скоєння ними злочинів, тому можуть вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, будь-який інший запобіжний захід не забезпечить їх належної поведінки..
За наслідками розгляду клопотань було прийнято рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити рішення суду про продовження строку тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Просить врахувати, що обвинувачений виховується в багатодітній родині, вихованням дітей займається лише мати якій допомагають старші сини ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . Оскільки ОСОБА_15 тривалий час хворів, ОСОБА_16 був змушений працювати і допомагати родині (матері, молодшим братам та сестрам) під час дії раніше обраного запобіжного заходу. адже був знаходиться під домашнім арештом, хоча саме він наносив потерпілому тілесні ушкодження. Зазначає, що обвинувачений визнає вину не має наміру переховуватися і впливати на свідків чи потерпілих, і не може спотворити чи пошкодити матеріали кримінального провадження.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду; вчинити інший злочин.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кількох умисних корисливих злочинів, зокрема і тяжких, що в сукупності вказує на підвищену суспільну небезпеку як самого діяння так і особи обвинуваченого. Крім цього обвинувачений порушував умови раніше обраного йому запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, відомостей про його особу, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Доводи захисника про відсутність зазначених у клопотанні ризиків є необґрунтованими, а доводи про міцність соціальних зв`язків не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і їм надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого не свідчать про наявність істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

За наведених обставин, підстав для скасування ухвали суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4