Ухвала

Іменем України
13 лютого 2020 року

м. Київ
Справа № 577/3894/14
Провадження № 51 - 500 км 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7
в режимі відеоконференції,
законного представника засудженого ОСОБА_6 його матері ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
їх представника адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000691 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

за ст. 115 ч. 1 КК України,

за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2014 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 23 січня 2019 року щодо ОСОБА_6 ,
встановив:
Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_9 6 000 грн. матеріальної шкоди та кожному по 200 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 23 січня 2019 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 залишено без задоволення та вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Не погодившись із цими вироком та ухвалою, захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав касаційну скаргу, розгляд якої у Верховному Суді призначено на 10 годину 13 лютого 2020 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила про відвід судді ОСОБА_1 , який є доповідачем та входить до складу колегії суддів, на підставі ст. 75 ч. 1 п. 4 КПК України, оскільки він входив до складу колегії суддів ВССУ, яка раніше розглядала вказане кримінальне провадження.
Обговоривши заявлений відвід, заслухавши думки захисника та законного представника засудженого, які підтримали відвід, думки представника потерпілих та потерпілих, які заперечували проти задоволеного відводу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла до висновку про наступне.
Судом встановлено, що ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ) від 22 жовтня 2015 року, який діяв на той час як суд касаційної інстанції, до складу якої входив суддя ОСОБА_1 , було здійснено розгляд справи за касаційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 04 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатом вказаного касаційного розгляду касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 було залишено без задоволення, а касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 задоволено частково, скасовано ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 04 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.У вказаній ухвалі від 22 жовтня 2015 року суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалу апеляційного суду, якою дії ОСОБА_6 було перекваліфіковано зі ст. 115 ч. 1 КК України на ст. 119 ч. 1 КК України, призначено йому покарання та звільнено від нього на підставі ст. 1 п. «а», ст. 8 Закону України «Про амністію у 2011 році», зокрема зазначив, що в ухвалі апеляційного суду нічого не зазначено про те, чому докази також не доводять винуватості ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства, а підтверджують його винуватість у вчиненні вбивства через необережність, що свідчить про недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України. Також зазначено, що апеляційним судом не було дано і будь - якої оцінки діям ОСОБА_6 як до, так і після вчинення злочину, виходячи з встановлених судами фактичних обставин справи.
На виконання ухвали касаційного суду було проведено новий розгляд в Апеляційному суді Сумської області та ухвалою від 06 квітня 2016 року змінено вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2014 року, перекваліфіковано дії ОСОБА_6 зі ст. 115 ч. 1 КК України на ст. 119 ч. 1 КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та на підставі ст. 1 п «а», ст. 8 Закону України «Про амністію у 2011 році» звільнено його від призначеного покарання.
Не погодившись із таким рішенням апеляційного суду прокурор та представник потерпілих оскаржили цю ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку до ВССУ.
Внаслідок проведеного касаційного розгляду ухвалою ВССУ від 20 вересня 2016 року було скасовано ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 06 квітня 2016 року та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції (вдруге). Мотивуючи рішення про необхідність скасування ухвали апеляційного суду, суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційним судом не дотримано вимог ст. 439 ч. 2 КПК України, оскільки не виконано вказівки суду касаційної інстанції, викладені в попередній ухвалі ВССУ від 22 жовтня 2015 року, в тому числі і з підстав неналежного обґрунтування рішення щодо перекваліфікації дій ОСОБА_6 зі ст. 115 ч. 1 КК України на ст. 119 ч. 1 КК України.

Після чого було проведено новий розгляд і ухвалою Сумського апеляційного суду від 23 січня 2019 року залишено без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 та залишено без зміни вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 , яким його визнано винним та засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
За змістом частини пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України виключається участь судді в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
У касаційній скарзі захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , яка зараз перебуває в провадженні касаційного суду, порушується питання про перегляд вироку та ухвали щодо ОСОБА_6 , в тому числі і з підстави неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 115 ч. 1 КК України. Захисник вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно перекваліфікувати зі ст. 115 ч. 1 КК України на ст. 119 ч. 1 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 49 ч. 2 п. 1 КК України.
Обставина того, що суддя ОСОБА_1 як суддя касаційного суду у складі колегії суддів ВССУ вже висловив свою позицію щодо застосування закону України про кримінальну відповідальність у вказаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , а саме положень ст. 115 ч. 1 КК України та ст. 119 ч. 1 КК України, може викликати сумнів у його неупередженості під час нового провадження в касаційному суді за касаційною скаргою захисника.
Крім того, вказані факти можутьвикликати сумніви у безсторонності судді ОСОБА_1 під час здійснення розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 судом касаційної інстанції в розумінні дотримання принципу об`єктивного критерію безсторонності судді, підхід до визначення якого зазначено в Рішенні Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України". За таких обставин, заява прокурора про відвід судді ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 75, 80, 81 КПК України, Суд
постановив:
Заяву прокурора про відвід судді ОСОБА_1 задовольнити та здійснити повторний автоматизований розподіл матеріалів провадження № 51500км19 за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2014 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 23 січня 2019 року щодо ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3