Справа № 396/409/20
Провадження № 1-кс/396/97/20
УХВАЛА
В обґрунтування клопотання вказує, що 28.03.2020 року о 04:11 год. звернулась громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 про те, що невідома особа 27.03.2020 року у період часу з 17:00 год. по 23:00 год. здійснила крадіжку алюміневої каструлі, крижки до неї, черпака з господарського приміщення, що знаходиться на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Також з однієї із кімнат будинку за вище вказаною адресою невідома особа викрала жалюзі.
28.03.2020 року проведено допит потерпілої ОСОБА_5 яка пояснила, що на автомобілі ВАЗ 2106 синього кольору, д.н. НОМЕР_1 до домоволодіння в якому остання проживає, що по АДРЕСА_1 приїхали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вчиняли хуліганські дії, що виражалось грубому порушені громадського порядку, пошкодження майна та нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .
В подальшому, 28.03.2020 року слідчим слідчого відділення Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 проведено невідкладний обшук автомобіля ВАЗ 2106, синього кольору д.н. НОМЕР_1 , що знаходилась по вул. Винниченка, с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, біля опори лінії електропередач номер 184 неподалік будинку в якому проживає потерпіла ОСОБА_5 .
В ході проведення огляду місця події в салоні автомобіля ВАЗ 2106, д.н НОМЕР_1 , а саме на задньому сидінні виявлено алюміневу каструлю, крижку до неї, черпак та жалюзі. Присутня під час огляду місця події ОСОБА_5 пояснила, що вказані речі належать їй. В подальшому автомобіль ВАЗ 2106, синього кольору д.н НОМЕР_1 , алюміневу каструлю, крижку до неї, черпак та жалюзі вилучено та доставлено до Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області з метою забезпечення їх зберігання та використання як речового доказу у справі.
Прокурор Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , слідча ОСОБА_3 , на розгляд клопотання не з`явилися, подано заяви про розгляд клопотання у їх відсутність.
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд клопотання про арешт майна у їх відсутність.
Суд ухвалив про розгляд клопотання у відсутність прокурора ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_3 , особи, користувача вилученого майна ОСОБА_6 та особи, власника вилученого майна ОСОБА_5 , так як неприбуття цих осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч.ч 1,2 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти оскільки вилучений транспортний засіб, алюмінієва каструля, кришка до неї, черпак та жалюзі, мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та з метою забезпечення їхнього зберігання та використання як речових доказів у справі.
Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.
Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.
Враховуючи вищезазначені положення КПК України, строки подання клопотання про арешт вилученого майна в ході огляду місця події 28.03.2020 року, слідчий суддя вважає є обгрунтована необхідність у накладенні арешту на наступне майно: автомобіль ВАЗ 2106, синього кольору, д.н НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , та яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , алюмінієву каструлю, кришку до неї, черпак та жалюзі, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, з метою збереження речових доказів та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання слідчої СВ Новоукраїнського ВН ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події 28.03.2020 року майно, а саме: автомобіль ВАЗ 2106, синього кольору, д.н НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , та яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , алюмінієву каструлю, кришку до неї, черпак та жалюзі, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суд протягом 5 днів з часу її оголошення.

Слдічий суддя: ОСОБА_1