УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/17074/19

Провадження № 1-кп/638/869/20

15.04.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
з участю обвинуваченого ОСОБА_6
з участю захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо можливості продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження №0001481 від 14.04.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти заявленого клопотання прокурора, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування.
Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Так, у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши надані прокурором документи, які підтверджують необхідність та достатність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу, відсутні.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.
Враховуючи дані про особу, що підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення-злочину, санкція якого частина 2 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, а частина 3 на строк до 12 років з конфіскацією майна, вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають триманню його під вартою, відсутність у останнього місця роботи, що може свідчити про наміри не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого є обґрунтованим та містить доведені підстави того, що відносно нього не може бути обрано інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Доводи захисника про зміну запобіжного заходу, зокрема з урахуванням даних щодо особистості підозрюваного дійсно мають місце, однак самі по собі не є підставою для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
Таким чином, розглянувши обвинувальний акт, враховуючи реальне існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що підстав для заміни або скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на теперішній час не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 334, 369 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Харківської області, українцю, громадянину України, строк тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 13 червня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в той же строк, з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Головуючий:
Судді: