Справа № 539/3579/18
Провадження № 1-кп/539/38/2020
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю : прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області кримінальне провадження №0001177 про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Лубни Полтавської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

-06.06.2007 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-30.10.2008 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки і 3 місяці;

-23.01.2009 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 3 місяці позбавлення волі;

-07.10.2011 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки;

-21.01.2014 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, 12.04.2016 року умовно-достроково звільненого від відбування покарання на не відбутий строк 9 місяців 28 днів,

- 17.01.2019 року Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

03.09.2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи поруч із господарством по АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою, повторно, отримав за перевезення вантажу грошові кошти у сумі 1 400 грн., належні ОСОБА_5 , після чого покинув місце вчинення злочину та розпорядився даними коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 1400 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину при вищевикладених обставинах визнав повністю, про обставини скоєння злочину дав показання, як указано в мотивувальній частині вироку. ОСОБА_4 пояснив, що він у вересні 2018 року взяв грошові кошти за вантаж в сумі 1400 грн., які мав передати потерпілому, однак цього не зробив та привласнив дані кошти собі, використавши їх на свої власні потреби.

Згідно ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням та згоду всіх учасників судового провадження, суд згідно ст. 349 КПК України, при дослідженні фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, обмежився тільки допитом обвинуваченого.

У даному випадку судом було роз`яснено учасникам судового провадження положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Зважаючи на послідовність показань обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає ці показання достовірними.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України.

Згідно ст. 66 КК України обставиною справи, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений добровільно в ході, як досудового розслідування під час проведення слідчих дій, так і під час розгляду справи в суді, давав змістовні показання щодо часу, місця, способу вчинення злочину, майна, яким він заволодів, інших обставин вчинення злочину та вказані показання відповідають фактичним даним, встановленим в ході судового розгляду справи, тобто своїми активними діями сприяв всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Згідно ст. 67 КК України обставин справи, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає.

Суд, керуючись вимогами ст.65 КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_4 , який вину в скоєному визнав, за місцем колишнього проживання характеризувався посередньо, обставину справи, що пом`якшує покарання, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити згідно ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком суду та покарання, призначеного за попереднім вироком Білопільського районного суду Сумської області від 17.01.2019 року.

При цьому, суд вважає за необхідне в строк покарання ОСОБА_4 , остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, відбуте ним за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу з 21.06.2018 року по 20.08.2018 року та з 01.01.2019 року по 28.01.2020 року.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Білопільського районного суду Сумської області від 17.01.2019 року призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, суд вважає, що підстав для застосування у даній справі відносно ОСОБА_4 ст. 75 КК України не має.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не застосовувався, а тому до набрання даним вироком законної сили ОСОБА_4 вважається таким, що відбуває покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 17.01.2019 року, оскільки у тому кримінальному провадженні до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_4 остаточне покарання призначено за ч.4 ст.70 КК України, строк відбування покарання за даним вироком суду слід рахувати з часу його ухвалення з 28.01.2020 року.

Керуючись ст. 374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.190 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком суду та покарання, призначеного за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 17.01.2019 року, за яким його засуджено на 4 (чотири) роки позбавлення волі, та призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 в строк покарання, остаточно призначеного за даним вироком, зарахувати покарання, відбуте ним за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 17.01.2019 року з 21.06.2018 року по 20.08.2018 року та з 01.01.2019 року по 28.01.2020 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 28 січня 2020 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1