465/7913/13-к
1-в/465/156/20
У Х В А Л А
судового засідання

17.03.2020 року року Колегія суддів Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

провівши в залі суду в м. Львові судове засідання у розгляді клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 вироком Франківського районного суду м.Львова 29.11.2013 року у справі №465/79133/13-к про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебувало кримінальне провадження ЄРДР за №0000079 від 07.12.2012 року відносно ОСОБА_7 за п.п.5,6,12 ч.2 ст.115; ч.2 ст. 15; п.п.1,5,6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15; п.п.6,12,13 ч.2 ст.115 КК України. Вироком Франківського районного суду м.Львова від 29.11.2013 р. ОСОБА_7 визнано винним та засуджено до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні ЄРДР за №0000079 від 07.12.2012 року відносно ОСОБА_7 за п.п.5,6,12 ч.2 ст.115; ч.2 ст. 15; п.п.1,5,6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15; п.п.6,12,13 ч.2 ст.115 КК України. Клопотання мотивує тим, що ним здійснюється захист прав та законних інтересів ОСОБА_7 , котрий 29.11.2013 року вироком Франківського районного суду м. Львова засуджений до 15 років позбавлення волі за ч. 1 ст.15, п. п. 1, 5, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Строк відбування покарання засудженому ухвалено рахувати з 12.12.2012 року, тобто з часу фактичного затримання. Даний вирок суду набрав законної сили 29.04.2014 року. Зазначає, що 26.11.2015 року прийнято Закон №838-VIII «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (Закон №838-VIII), що набрав чинності 24 грудня 2015 року. Цим Законом змінено ч.5 ст.72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Відтак вважає, що засудженому ОСОБА_7 в силу прямого припису закону до строку покарання підлягає зарахування строку попереднього ув`язнення у зв`язку з його затриманням та перебуванням під вартою за період з 12 грудня 2012 року (день фактичного затримання) по 29 квітня 2014 року включно (день набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Крім цього в клопотанні захисник зазначає, що після набрання даним вироком законної сили і по цей час, засуджений ОСОБА_7 перебуває в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій та судового розгляду кримінального провадження №0000316. Зокрема, постановою слідчого з ОВС ГУ МВС України від 26.12.2012 року про забезпечення безпеки особи, яка бере участь у судочинстві ОСОБА_7 забезпечено заходи безпеки в умовах тримання під вартою в ІТТ ГУ ГУМВС України у м. Києві. Постановою слідчого з ОВС ГУ МВС України від 26.12.2013 року про забезпечення безпеки особи, яка бере участь у судочинстві ОСОБА_7 забезпечено заходи безпеки в умовах тримання під вартою в ІТТ ГУ ГУМВС України у м. Києві до набрання вироком законної сили, тобто до 30.12.2013 року. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.12.2013 року у цьому ж кримінальному провадженні засудженого ОСОБА_7 було залишено в умовах ізолятора тимчасового тримання ГУМВС України у м. Києві для проведення відповідних процесуальних дій за його участі та забезпечення заходів безпеки на строк досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000316. Також, постановою слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 20.06.2014 року про забезпечення безпеки особи, яка бере участь у судочинстві ОСОБА_7 забезпечено заходи безпеки в умовах тримання під вартою в ІТТ ГУ ГУМВС України у м. Києві до набрання вироком законної сили у кримінальному провадженні №0000316. Тому стверджує, що на підставі п. ґ) ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII засудженому ОСОБА_7 до строку покарання підлягає зарахування строку перебування в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді кримінального провадження №0000316 за період з 12 грудня 2012 року (день фактичного затримання) по 27 лютого 2020 року.
В судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подане клопотання підтримав та просив таке задоволити. Додатково пояснив, що на станом день розгляду вказаного клопотання, у кримінальному провадженні №0000316 проводиться досудове розслідування та тривають слідчі дії, в підтвердження чого надав лист слідчого СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_8 від 02.03.2020 року. Додатково зазначив, що оскільки досудове розслідування у кримінальному у провадженні №0000316 від 06.12.2012 року не завершене, засуджений ОСОБА_7 продовжує перебувати в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді у зазначеному кримінальному провадженні, що є підставою для застосування п. ґ) ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII засудженому ОСОБА_7 по день розгляду клопотання, а саме по 17.03.2020 року.
В судовому засіданні прокурор не заперечила щодо задоволення вказаної заяви з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Дослідивши клопотання захисника, матеріали судової справи №465/79133/13-к, подані документи, доводи учасників у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги захисника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання і вирішення його по суті, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.11.2013 року ОСОБА_7 засуджений до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна за ч. 1 ст.15, п. п. 1, 5, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000079 від 07.12.2012, № 0000090, внесено до ЄРДР 08.12.2012 року та № 0000112, внесено до ЄРДР 11.12.2012 року. Строк відбування покарання засудженому ухвалено рахувати з 12.12.2012 тобто з часу фактичного затримання. Вирок суду набрав законної сили 29.04.2014 року.
Згідно частини 5 ст.72 КК України, яка встановлювала правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому, було зазначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання в разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 ст.72 КК України. При призначенні покарань, не зазначених у ч.1 ст.72 КК України, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
26.11.2015 року було прийнято Закон №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон №838-VIII), що набрав чинності 24 грудня 2015 року. Даним Законом було змінено ч.5 ст.72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В подальшому, 21.06.2017 року набрав чинності Закон №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (далі Закон №2046-VIII), яким знову змінено ч.5 ст.72 КК України. Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування». Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч.5 ст.72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом №838-VIII.
Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі. Так, відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).
Положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).
Відтак, якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст.5 КК України).
Водночас, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.
Положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч1 ст.72 цього Кодексу, є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.
Такий висновок суду повністю узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 29 серпня 2018 року № 13-31кс18 (справа № 663/537/17), згідно яких, положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України, при цьому, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII).
Згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відтак колегія суддів приходить до переконання, що засудженому ОСОБА_7 в силу прямого припису закону до строку покарання підлягає зарахування строку попереднього ув`язнення у зв`язку з його затриманням та перебуванням під вартою за період з 12 грудня 2012 року (день фактичного затримання) по 29 квітня 2014 року включно (день набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Однак, крім того, як встановлено в судовому засіданні, постановою слідчого з ОВС ГУ МВС України від 26.12.2012 року про забезпечення безпеки особи, яка бере участь у судочинстві ОСОБА_7 забезпечено заходи безпеки в умовах тримання під вартою в ІТТ ГУ ГУМВС України у м. Києві у кримінальному провадженні №0000316 за фактами вбивств ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , замахів на вбивство ОСОБА_15 і ОСОБА_13 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 1, 5, 11 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
Постановою слідчого з ОВС ГУ МВС України 26.12.2013 року про забезпечення безпеки особи, яка бере участь у судочинстві ОСОБА_7 забезпечено заходи безпеки в умовах тримання під вартою в ІТТ ГУ ГУМВС України у м. Києві до набрання вироком законної сили, тобто до 30.12.2013 року.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.12.2013 року у цьому ж кримінальному провадженні засудженого ОСОБА_7 було залишено в умовах ізолятора тимчасового тримання ГУМВС України у м. Києві для проведення відповідних процесуальних дій за його участі та забезпечення заходів безпеки на строк досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000316.
В подальшому постановою слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 20.06.2014 року про забезпечення безпеки особи, яка бере участь у судочинстві ОСОБА_7 забезпечено заходи безпеки в умовах тримання під вартою в ІТТ ГУ ГУМВС України у м. Києві до набрання вироком законної сили у кримінальному провадженні №0000316.
Разом з тим, адвокат ОСОБА_7 ОСОБА_18 звернувся до Франківського районного суду м.Львова з клопотанням, що під час надання правових послуг засудженому, стала відома інформація про наявність загрози його життю та здоров`ю в умовах ізолятора тимчасового тримання ГУМВС України в м. Києві, 7. З аналогічним клопотання звернувся і прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_19 про переведення засудженого ОСОБА_7 до слідчого ізолятора під час виконання вироку у кримінальному провадженні ЄРДР за №0000079 від 07.12.2012 року відносно ОСОБА_7 за п.п.5,6,12 ч.2 ст.115; ч.2 ст. 15; п.п.1,5,6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15; п.п.6,12,13 ч.2 ст.115 КК України. Оскільки, слідчим управлінням ГУНП в Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000316 за фактами вбивств ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , замахів на вбивство ОСОБА_15 і ОСОБА_13 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 1, 5, 11 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. Під час розслідування та судового розгляду вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 надав органу досудового розслідування та суду важливі показання та інші відомості, які мають значення для кримінального провадження №0000316, а тому останній є найважливішим свідком, оскільки своїми показаннями викриває осіб, які вчинили особливо тяжкі злочини проти життя.
За результатам розгляду даних клопотань ухвалою колегії суддів Франківського районного суду м. Львова від 03.09.2018 року у цьому ж кримінальному провадженні засудженого ОСОБА_7 було переведено з ізолятора тимчасового тримання ГУМВС України у м. Києві до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000316 із збереженням обраних заходів безпеки.
В подальшому адвокат ОСОБА_20 звернувся до суду з клопотанням про переведення засудженого ОСОБА_7 з ДУ «Київський слідчий ізолятор», який знаходиться за адресою: м.Київ., вул. Дегтярівська, 13, оскільки під час надання правових (адвокатських) послуг засудженому довідався про наявність загрози життю та здоров`ю останнього в умовах перебування в такому. Відтак ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.05.2019 року клопотання адвоката задоволено, та у цьому ж кримінальному провадженні засудженого ОСОБА_7 було переведено з Державної Установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України до Державної установи «Бучанська виправна колонія (№ 85)» за адресою: вул. Мирна. 3. Смт. Гостомель, м. Ірпінь, Київська область, 08290 із збереженням раніше обраних заходів безпеки відносно останнього у кримінальному провадженні №0000316.
Як встановлено колегією суддів, 06.09.2019 року засуджений ОСОБА_7 згідно медичного наряду вибув до лікувального закладу при державній установі «Бучанська виправна колонія №85». 01.11.2019 року ОСОБА_7 був повернутий після лікування до ДУ «Київський слідчий ізолятор», де він знаходиться по цей час.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 КВК України органами виконання покарань є: Державний департамент України з питань виконання покарань, його територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція. 2. Установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії). 3. Кримінально-виконавчі установи поділяються на кримінально-виконавчі установи відкритого типу (далі - виправні центри) і кримінально-виконавчі установи закритого типу (далі - виправні колонії). 4. Виправні колонії поділяються на колонії мінімального, середнього і максимального рівнів безпеки. 5. Виправні колонії мінімального рівня безпеки поділяються на колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання і колонії мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання. 6. У межах, визначених цим Кодексом та законами України, виконання кримінальних покарань також здійснюють Державна виконавча служба, військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон. 7. Територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція, арештні доми, виправні центри, виправні та виховні колонії організовуються і ліквідуються Державним департаментом України з питань виконання покарань, а військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон - Міністерством оборони України.

Тобто з положень даної статті вбачається, що Київський слідчий ізолятор не є установою виконання покарань. Так само не є установою виконання покарань і Ізолятор тимчасового тримання у м. Києві.

Відповідно до п.д ст.2 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» (надалі ЗУ «Про забезпечення безпеки») свідок має право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, зазначених у статтях 1 і 7 цього Закону, за наявності відповідних підстав.
В силу ч.1 ст.19 ЗУ «Про забезпечення безпеки» безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи: а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання; б) окреме тримання.
В силу ч.5 ст.22 ЗУ «Про забезпечення безпеки» за наявності підстав для скасування заходів забезпечення безпеки органом, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом виноситься мотивована постанова чи ухвала про їх скасування, яка письмово доводиться до відома особи, зазначеної у статті 2 цього Закону.
У відповідності до ч.1 ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ізолятори тимчасового тримання та слідчі ізолятори є місцями попереднього ув`язнення.
Відтак після набрання вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.11.2013 законної сили і по цей час, засуджений ОСОБА_7 перебуває в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді кримінального провадження №0000316. Отож, на підставі п. ґ) ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII засудженому ОСОБА_7 до строку покарання підлягає зарахування строку перебування в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді кримінального провадження №0000316 за період з 29 квітня 2014 року (день набрання вироком законної сили) по день постановлення ухвали суду включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на те, що злочин, за який засуджено ОСОБА_7 , мав місце до 20 червня 2017 року і щодо нього продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду в постанові від 29 серпня 2018 року № 13-31кс18.
Враховуючи наведене, до строку покарання засудженому ОСОБА_7 необхідно зарахувати загальний строк попереднього ув`язнення за період з 12 грудня 2012 року по день постановлення ухвали суду включно.
Відповідно до п.2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №838-VIII - цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до вимог п.3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
Стаття 537 КПК України містить перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, до яких не віднесено питання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення. Натомість, означена стаття містить п.14, згідно якого віднесено «інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку».
Згідно п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
При цьому, згідно п.1 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно п.1 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Аналіз наведених вище норм свідчить, що клопотання про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, може бути подане як до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання (п.1 ч.2 ст.539 КПК України), так і до суду, який ухвалив вирок (п.4 ч.2 ст.539 КПК України).
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що подане захисником адвокатом ОСОБА_6 клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому ОСОБА_7 є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
З огляду на що засудженому ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року №838-VIIІ) необхідно зарахувати у строк відбування покарання, призначеного вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.11.2013 року у виді позбавлення волі строком 15 років, строк попереднього ув`язнення, а саме: період з 12 грудня 2012 року по 17 березня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись статтей 537, 539 КПК України, статті 72 КК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року №838-VIIІ) зарахувати засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання, призначеного вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.11.2013 року у виді позбавлення волі строком 15 років у справі №465/79133/13-к, строк попереднього ув`язнення, а саме: період з 12 грудня 2012 року по 17 березня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня проголошення ухвали.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3