Ухвала
іменем України
06 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 344/6563/19
провадження № 51-1628ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

02 вересня 2019 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Салькове Гайворонського району Кіровоградської області та мешканця

АДРЕСА_1 , українця, з вищою освітою, приватного підприємця, не судимого, засуджено за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України

(далі - КК) до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК. Вирішено питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те,

що він за невстановлених обставин незаконно придбав поліетиленовий пакет

із порошкоподібною речовиною, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, яку незаконно зберігав при собі без мети збуту.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 02 вересня 2019 року щодо ОСОБА_4 без змін.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду про доведення винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 , не погоджується зі звільненням його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не знайшла підстав для відкриття касаційного провадження

з мотивів, наведених у ній.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вбачається з касаційної скарги, висновки суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні ним кримінального правопорушення, за обставин, зазначених

у вироку, та кваліфікація його дій не оспорюються.
У касаційній скарзі прокурор вказує на недотримання судом апеляційної інстанції вимог статей 370, 419 КПК. Зазначає, що суд не в повній мірі дослідив та не спростував усі доводи апеляційної скарги прокурора.
Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у частині безпідставного застосування до засудженого ст. 75 КК,

на думку колегії суддів є необґрунтованими.
З огляду на положення статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Статтею 75 КК передбачено звільнення особи від відбування покарання з випробуванням у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й розміру покарання та звільнення ОСОБА_4 від його відбування з урахуванням положень ст. 75 КК, суд першої інстанції, як убачається з тексту вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочин середньої тяжкості), дані про особу винного,

те що він не судимий, повністю та беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, працює є приватним підприємцем, одружений, на обліку у лікарів - психіатра та нарколога не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують покарання, щире каяття та визнання вини

й відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також висновок органу пробації, згідно з яким засуджений не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян, та виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі можливе.
На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_4 районним судом покарання за ч. 2 ст. 309 КК зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 цього Кодексу,

є обґрунтованим і достатнім заходом впливу для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання з огляду на положення статей 50, 65, 66, 75 КК.
Зміст ухвали апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, вона

є належним чином вмотивованою. Залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, суд зазначив в ухвалі достатні підстави з яких визнав її необґрунтованою.
Касаційна скарга прокурора не містить переконливих доводів щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого судового рішення з підстав, зазначених у касаційній скарзі прокурора, та вважає, що

у відкритті провадження за його касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3