Провадження № 11-кп/4820/206/19
Справа № 683/3235/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розглядукримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів

судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розсліджувань за №0000304 від 26.04.2016 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України ОСОБА_9 , представника ТОВ «Рихальський завод сухого молока» ОСОБА_12 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Рихальський завод сухого молока» на користь ОСОБА_11 20000 грн. моральної шкоди.
В решті позову відмовлено.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2016 року на автомобіль марки «ГАЗ-53 Г60ТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 та мопед марки «Баотян» скасовано.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 3980 грн. 94 коп. процесуальних витрат за проведені експертизи.
За вироком суду, ОСОБА_9 26 квітня 2016 року близько 00 годин, керуючи автомобілем марки «ГАЗ-53 Г60ТА», державний номер НОМЕР_1 , під час руху по вул. Грушевського в м. Старокостянтинів Хмельницької області в напрямку м. Хмельницький, при повороті на другорядну дорогу вул. І. Богуна, проявив неуважність, маючи об`єктивну можливість побачити транспортний засіб мопед марки «Баотян», який рухався із ввімкненим світлом фари по своїй смузі руху на головній дорозі по вул. Грушевського в зустрічному напрямку та мав перевагу у русі, не зупинився та не пропустив його, а розпочав рух з головної дороги на другорядну дорогу, в результаті чого допустив зіткнення правою задньою частиною керованого ним автомобіля з мопедом під керуванням ОСОБА_11 , чим порушив Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (з наступними змінами та доповненнями), а саме: п.2.3 (б), згідно якого водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.2.3 (д), відповідно до якого водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.9.2 (б), згідно якого водій повинен подавати сигнали покажчиками повороту відповідно до напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом; п.10.1, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.16.13, згідно якого перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
В результаті невиконання ОСОБА_9 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нігтьової фаланги 1-го пальця лівої китиці без зміщення, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я; колотої рани передньої поверхні грудної клітки з підшкірним крововиливом в ділянці рани, забою правого плеча, садна в ділянці правого плечового суглобу, в ділянці тильної поверхні правої китиці, забою правого ліктьового суглобу, гемартроз, підшкірний крововилив в ділянці правого ліктьового суглобу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Спричиненні потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення ОСОБА_9 вимог п.2.3 (б), п.2.3 (д), п.9.2 (б), п.10.1, п.16.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі, вважає вирок місцевого суду незаконним та не обгрунтованим, просить його скасувати та постановити новий, яким його виправдати. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає висновки суду про те, що він порушив ПДР надуманим та таким, що не підтверджується доказами по справі.

Вказує, що насправді, коли він повернув, то в світлі вивіски магазину, біля бардюру помітив чоловіка, який вставав і падав. Поруч з ним був мопед.

Суд першої інстанції взяв за основу покази потерпілого ОСОБА_11 , який був у стані сильного алкогольного сп`яніння і тричі змінював свої свідчення.

Всі процесуальні дії по даному кримінальному провадженню були проведені слідчим до оголошення йому підозри і не можуть бути докладені в основу обвинувачення. При призначенні судово-медичної експертизи та інших судових експертиз був позбавлений реальної можливості ставити питання експертам та оскаржувати висновки таких експертиз. Всі процесуальні документи складені з грубим порушенням закону.

Протокол огляду місця події від 26 квітня 2016 року, є недопустимим доказом, оскільки огляд проведено у нічний час з 00 годин 30 хвилин до 02 годин 20 хвилин, протокол складений до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Крім того, в протоколі містяться пусті графи для заповнення протоколу, в графі підпис понятих №1 та №2 не міститься будь-яких відомостей про понятих, які своїм підписом підтвердили відповідність відомостей у протоколі тим діям, які проводились під час проведення даної слідчої дії. Пусті графи в протоколі не перекреслені з метою недопущення дописування у протокол додаткових відомостей.

В протоколі зазначено недостовірні відомості щодо погодних умов. Складений він неуповноваженою особою, так як, згідно рапорту Начальника Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області від 26.04.2016 року №1680 тільки о 02 годині 30 хвилин надійшло повідомлення про ДТП, після чого було визначено склад слідчо-оперативної групи в складі слідчого ОСОБА_13 . В рапорті зазначено час виїзду групи о 02 годині 35 хвилин 26 квітня 2016 року. Тобто всі дії, які були проведені слідчим до цього часу протиправні.

Допитані в якості свідків поняті, які були присутні під час огляду місця ДТП, давали суперечливі покази стосовно обставин ДТП та самого процесу складання протоколу та його підписання.

Протокол огляду місця ДТП не був наданий йому для ознайомлення.

До протоколу були внесені недостовірні відомості стосовно обставин ДТП та засобів фіксації. З місця ДТП не вилучені речові докази, а саме уламки пластмасових частин від скутера чи уламки розбитих дзеркал.

Схема ДТП, яка складена в нічний час також є допустимим доказом. В ній внесено слідчим недостовірні дані стосовно зіткнення транспортних засобів, стосовно замірів місця знаходження транспортних засобів на момент приїзду працівників поліції.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що мопед лежав на узбіччі біля бардюру, куртка на потерпілому пошкоджена не була, не пама`ятає чи були сліди від зіткнення на дорозі.

Свідок ОСОБА_15 ствердив, що на проїзній частині дороги нічого не бачив, протокол не перечитував, не пам`ятає чи фотографували місце події, куртка у водія скутера порвана не булла, після всього водій скутера сів за кермо скутера і поїхав.

Вважає безпідставним посилання суду, як на доказ його вини, протокол огляду від 29.04.2019 року, оскільки виявлені на куртці ОСОБА_11 потертості, розриви, нашарування речовини світло-синього кольору невідомо звідки взялись і ким залишені.

Висновки інженерно-транспортних експертиз технічного стану транспортних засобів №420А від 08 листопада 2016 року не підтверджують його вину, а навпаки підтверджують той факт, що він працював на справному транспортному засобі.

Висновок транспортно-трасологічної експертизи №364А від 17 жовтня 2016 року також не стверджує про те, що автомобіль, яким він керував контактував з мопедом, яким начеб то керував потерпілий.

Протокол проведеного слідчого експерименту від 17 червня 2017 року та відеозапис цієї слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_11 також вважає недопустимим доказом, оскільки потерпілий під час ДТП знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння та не міг пам`ятати обставин події. Під час перегляду відеозапису до цього протоколу, взагалі нічого видно не було. Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що під час проведення вказаної слідчої дії, він відмовився сідати за кермо молоковоза в зв`язку з тим, що даний транспортний засіб був несправний.

Висновок автотехнічної експертизи №321А від 31 серпня 2017 року також не підтверджує його вини, оскільки потерпілий вказував, що рухався зі швидкістю 25 км/год. і бачив за 15 м. як водій молоковоза почав маневр повороту, а тому якби водій мопеду гальмував при таких умовах, то міг уникнути зіткнення.

Тілесні ушкодження, що вказані у висновку судово-медичної експертизи №66 від 23 травня 2016 року у ОСОБА_11 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння могли виникнути і від падіння після складання протоколу огляду місця ДТП, в той час коли ОСОБА_11 їхав на пошкодженому скутері в нетверезому стані до поліції. Поняті не бачили тілесних ушкоджень на ОСОБА_11 . Окрім іншого, в судовому засіданні судовий експерт ствердив, що не проводив огляд потерпілого.

Висновок суду про те, що під час огляду речового доказу куртки 29 квітня 2016 року поняті ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які підтвердили свою участь у даній слідчій дії і її відповідність протоколу огляду речового доказу не в повній мірі відповідає показам даних свідків. В судовому засіданні дані свідки підтвердили, до не бачили чи куртка порвана, але була в болоті, наче її напередодні протягнули .

Огляд транспортних засобів проведений з грубим порушенням на третій тень після ДТП, а саме 28 квітня 2016 року, у відсутності обвинуваченого. Весь цей час молоковоз знаходився на майданчику, за цей час мали можливість нанести будь-які пошкодження. В судовому засіданні він стверджував, що на молоковозі є безліч подряпин від бідонів, але не від скутера і посилання суду на цей доказ є безпідставним.

Висновок суду про те, що слідчий СВ Старокостянтинівського ВП ГУШІ в Хмельницькій області ОСОБА_13 показав, що на місці події він повідомляв, що не побачив мопеда, який рухався йому на зустріч, не відповідає дійсності.

Показання свідка ОСОБА_18 - дільничого інспектора не відповідають тим, які він давав в судовому засіданні.

Свідок інспектор ОСОБА_19 , який в складі слідчо-оперативної групи виїжджав на місце події 26 квітня 2016 року повідомив, що не пам`ятає де складався протокол.

Всі висновки судових експертиз є також недопустимими доказами по справі, так як вони були зроблені на підставі постанов слідчого, які винесені з порушенням його права на захист.

Згідно з даними висновку автотехнічної експертизи № 321А від 31 серпня 2017 року, водій мопеда мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом гальмування.

Представник ТОВ «Рихальський завод сухого молока», в поданій апеляційній скарзі, просить скасувати вирок місцевого суду, в частині вирішення цивільного позову, ухвалити новий вирок, яким у задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 відмовити у повному обсязі. Вважає, що в частині засудження ОСОБА_9 вирок є незаконним та необґрунтованим, зіткнення автомобілів ГАЗ-53 та мопеду «Баотян» взагалі не було. Під час ДТП ОСОБА_11 перебував в стані алкогольного сп`яніння, його показання можуть бути спотворені. Під час розгляду в суді першої інстанції, цивільним позивачем не було доведено наявність матеріальної шкоди, зокрема, наявність витрат на лікування. Оскільки розмір моральної шкоди визначається у розмірі 5% від страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, то розмір моральної шкоди дорівнює нулю. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», жоден інший нормативно-правовий акт не передбачає, що у разі відсутності виплати відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю, страхувальник повинен відшкодувати моральну шкоду. Сума моральної шкоди в розмірі 20 000 є завищеною, визначена без урахування грубої необережності потерпілого, який перебував в стані алкогольного сп`яніння під час ДТП.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора та потерпілого, які вважають вирок законним і обґрунтованим, допитавши потерпілого та обвинуваченого в порядку ч.3 ст.404 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТОВ «Рихальський завод сухого молока» не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений не причетний до вчинення цього злочину, є безпідставними.

Ці заперечення проти звинувачення детально розглядались судом і спростовані доказами, аналіз яких суд дав у вироку.

Так, із досліджених судом показань обвинуваченого ОСОБА_9 , у тому числі і під час допиту його в апеляційному суді, в порядку ч.3 ст.404 КПК України, слідує, що він, працюючи водієм автомобіля ГАЗ -53 Г60ТА, держ.ном.знак НОМЕР_3 (молоковоз) 26 квітня 2016 року приблизно 00 год. рухався по вул. Грушевського, в м.Старокостянтинів Хмельницької області. Перед поворотом на об`їзну дорогу(вул.І. Богуна) його автомобіль пригальмував, він включив покажчик повороту, переконався у відсутності зустрічних транспортних засобів і почав маневр повороту. Коли його автомобіль вже здійснив поворот на перехресті, то в світлі вивіски магазину побачив біля бардюра, а не на дорозі, чоловіка, який вставав і назад падав біля мопеда. Проїхавши перехрестя він зупинився, так як подумав, що чоловіку потрібна допомога. Коли підійшов, то водій мопеда сказав, що він його збив та почав вимагати гроші. Своєї вини в дорожньо-транспортній пригоді не визнає, так як будь-яких ударів чи шуму, під час повороту, не чув і мопеда, який би рухався перед поворотом не бачив. Вказує, що жодних слідів ДТП у тому місці не було, всі слідчі дії проведені з грубим порушенням законодавства.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 , в повному обємі, визначеному вироком суду першої інстанції, доведена зібраними по справі доказами, показаннями потерпілого, свідків, висновками експертиз, тощо.
Так, заперечуючи показання обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_11 , у тому числі, і під час допиту його в процесі апеляційного розгляду, показав, що у вказаний день та час, він їхав на мопеді марки «Баотян» по вул. Грушевського, в м. Старокостянтинів, з увімкненим ближнім світлом фар та габаритними вогнями. Назустріч йому, приблизно за 150 м., рухався вантажний автомобіль. Коли він наблизився до повороту, на вул. І. Богуна, то побачив, що автомобіль почав повертати з вул. Грушевського, на вул. І. Богуна. Щоб уникнути зіткнення, він почав вивертати руль вліво та застосував екстрене гальмування, однак відстань до автомобіля була близько 5 м, і він правою частиною мопеда вдарився в бік автомобіля та впав на ліву сторону, при цьому отримав тілесні ушкодження. Вказує, що після зіткнення водій автомобіля повернув на вул. І. Богуна, зупинився, підійшов до нього і сказав, що він його не бачив. Піднявшись, він взяв мопед і перевів його ближче до узбіччя. На місці зіткнення залишились фрагменти від правого дзеркала заднього виду.
З показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 випливає, що вони приймали участь під час огляду місця події 26 квітня 2016 року у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Ними було проведено заміри на місці події, які в подальшому були зафіксовані в протоколі та схемі, в тому числі виявлено і зафіксовано розбиті уламки дзеркала на проїжджій частині. Протокол і схему вони підписали без зауважень. Окрім цього, свідок ОСОБА_15 показав, що на місці події водій молоковоза, на його запитання про причину ДТП, говорив йому, що він зачепив мопед.
Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтвердили свою участь під час огляду речового доказу, куртки, 29 квітня 2016 року і її відповідність протоколу огляду речового доказу.
За показаннями свідка ОСОБА_20 , він був присутній разом, з іншим понятим на імя ОСОБА_21 , при огляді транспортних засобів учасників ДТП, під час огляду на транспортному засобі марки «ГАЗ-53» він бачив пошкодження на правій задній частині у виді вм`ятини, подряпин, нашарування речовини чорного кольору, а на мопеді не було дзеркала та були подряпини.
Окрім цього, судом першої інстанції допитані в якості свідків особи, які приймали участь 17 червня 2017 року у слідчому експерименті, а саме поняті ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та статист ОСОБА_24 , які підтвердили, що приймали участь в даній слідчій дії, а також той факт, що ними проводились заміри на місці події, які в подальшому були зафіксовані в протоколі даної слідчої дії.
Згідно з показаннями слідчого СВ Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_13 він, будучи в складі слідчо-оперативної групи, разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , 26 квітня 2016 року виїжджали на місце ДТП за участю автомобіля ГАЗ та мопеда «Баотян». На місці події ОСОБА_9 повідомляв, що він не побачив мопеда, який рухався на зустріч йому. За участю двох понятих було складено протокол огляду місця події та схему до нього. Протокол огляду місця події не підписаний водіями, бо вони часто відволікались та відходили. В подальшому будь-яких доповнень, ні в протокол, ні в схему, не вносилось. З приводу того, що у протоколі огляду місця події зазначено, що стан дорожнього покриття «сухе», пояснив, що це механічна помилка, оскільки на той час йшов дощ і дорога була мокра.
Свідок ОСОБА_18 підтвердив, що він, 26 квітня 2016 року, в складі слідчо-оперативної групи виїхав на місце події за участі молоковоза та мопеда, де слідчий ОСОБА_13 , за участю понятих та водіїв, здійснював огляд місця події та складав відповідні процесуальні документи. На момент огляду дорожнє покриття було мокрим, він чув як водій ОСОБА_9 казав, що не бачив мопеда, була темна пора доби і він був втомлений. На місці події ОСОБА_9 ніхто не погрожував, вони про щось домовлялись з ОСОБА_25 . Спочатку ОСОБА_9 говорив, що все вирішиться, а потім комусь зателефонував і сказав складати протокол.
Свідок ОСОБА_19 показав, що був в складі слідчо-оперативної групи і виїжджав на місце події 26 квітня 2016 року. За участю понятих та водіїв слідчим було проведено огляд місця події та складено відповідні документи. При цьому, він запам`ятав, що десь по центру перехрестя вул. Грушевського - І.Богуна були осип та уламки. На місці події ОСОБА_9 поводив себе спокійно, ОСОБА_11 скаржився на біль в руці.
Об`єктивно, ці показання потерпілого та свідків підтверджуються дослідженими судом першої інстанції наступними доказами:
Отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, підтверджується даними висновку судово-медичної експертизи №66 від 23 травня 2016 року, згідно з яким, йому заподіяно тілесні ушкодження у виді перелому нігтьової фаланги 1-го пальця лівої китиці без зміщення, який міг виникнути від дії удару тупим твердим предметом, або при ударі об такий, і відносяться до категорії середнього ступеня важкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоровя; колотої рани передньої поверхні грудної клітки з підшкірним крововиливом в ділянці рани, яка могла виникнути від дії гострого колючого предмету, забою правого плеча, садна в ділянці правого плечового суглобу, в ділянці тильної поверхні правої китиці, які могли виникнути від дії - удар, тертя тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, або при ударі об такі, забою правого ліктьового суглобу, гемартроз, підшкірний крововилив в ділянці правого ліктьового суглобу, які могли виникнути від дії удару тупого твердого предмету, або при ударі об такий, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії удару, тертя тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути виступаючі частини вантажного автомобіля, мопеда, тверде дорожнє покриття або їм подібні предмети, можливо, в строк та за обставин, вказаних в постанові, а саме при ДТП, де ОСОБА_11 міг знаходитись в якості водія мопеда.(Т.1 а.с.170-171).
З даних протоколу огляду місця події, який проводився у період часу з 00 год.30хв. до 02год.30 хв. 26 квітня 2016 року, в районі перехрестя вул. Грушевського-І.Богуна, в м.Старокостянтинів, вбачається, що було зафіксовано дорожню обстановку на місці ДТП, розташування транспортних засобів після ДТП. Окрім цього в протоколі та на схемі ДТП зафіксовано, що на смузі руху, по якій рухався потерпілий ОСОБА_11 , на відстані 3.6м від правого краю проїзної частини та на відстані 10.9м від заднього колеса мопеда «Баотян», на проїзній частині, на перехресті з вул.І.Богуна, наявний фрагмент дзеркала мопеда«Баотян»(т.1а.с.116-125),
З даних протоколу огляду від 29 квітня 2016 року слідує, що було оглянуто куртку темно-синього кольору марки «Promo Stars» потерпілого ОСОБА_11 , у яку він був одягнутий під час ДТП. В ході огляду на правій частині куртки виявлені потертості, розриви, нашарування речовини світло-синього кольору (Т.1 а.с.127-136).
Даними висновків інженерно-транспортних експертиз технічного стану транспортних засобів №420А від 08 листопада 2016 року (щодо автомобіля «ГАЗ-53 Г60ТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та №419А від 07 листопада 2016 року (щодо мопеда «Баотян»), підтверджується, що зазначені транспортні засоби, на момент дослідження, перебували в справному стані, несправностей, які б могли стати причиною ДТП по причинах, незалежних від водія, у них не виявлено ( Т.1 а.с.231-234, 240-243).
З даних висновку транспортно-трасологічної експертизи №364А від 17 жовтня 2016 року слідує, що наявна на транспортних засобах «ГАЗ-53 Г60ТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мопеді «Баотян» слідова інформація може свідчити про факт контактування вищезазначених транспортних засобів, при чому мопед «Баотян» міг контактувати правим дзеркалом заднього виду (стояком) з правим бортом автомобіля «ГАЗ-53 Г60ТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та в момент контакту міг знаходитись в статичному (вертикальному) положенні і переміщатись від місця початкового контакту в напрямку задньої частини автомобіля (Т.1 а.с.248-250,Т.2а.с.1-5).

З даних протоколу проведеного слідчого експерименту від 17 червня 2017 року та відеозаписом цієї слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_11 (водій ОСОБА_9 тричі викликався для участі у даній слідчій дії, однак за викликом не з`явився (Т.2 а.с.6-10)) слідує, що в ході слідчого експерименту були здобуті дані щодо видимості транспортних засобів та елементів дороги за умов, що відповідали тим, які були під час ДТП (Т.2 а.с.18-25).
За даними висновку автотехнічної експертизи №321А від 31 серпня 2017 року, технічна можливість у водія автомобіля «ГАЗ-53 Г60ТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 уникнути зіткнення з зустрічним мопедом «Баотян» залежала від виконання ним вимог пп.10.1, 16.3 Правил дорожнього руху України. Окрім цього, в заданій дорожній ситуації водій мопеда «Баотян» ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ГАЗ-53 Г60ТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом своєчасного застосування гальмування і зупинки мопеда «Баотян» до лінії руху автомобіля «ГАЗ-53 Г60ТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за умов, вказаних у вихідних даних у варіантах 1, 2, 4, а також мав можливість зупинитись згідно варіанту 3, тобто при швидкості руху 25 км/год і віддалення мопеда від лінії руху автомобіля 15 м, оскільки зупиночний шлях за даних умов складає 12 м (Т.2 а.с.90-93).
Вказані обставини підтверджуються і оглянутими речовими доказами, а саме, 28 квітня 2016 року транспортного засобу автомобіля марки «ГАЗ-53 Г60ТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мопеда «Баотян», свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «ГАЗ-53 Г60ТА» серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.217, 221), оглянутою 29 квітня 2016 року, куртки темно-синього кольору марки «Promo Stars», в яку був одягнутий потерпілий ОСОБА_26 під час ДТП (Т.1 а.с.127-137).
За клопотанням сторони захисту були допитані експерти, що проводили експертизи, у даному кримінальному проваджені, а саме судово- медичну експертизу - ОСОБА_27 , автотехнічну експертизу ОСОБА_28 та транспортно - трасологічну експертизу ОСОБА_29 , які роз`яснили та підтримали раніше дані ними висновки.
Оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості, достовірності і відносності, колегія судів вважає законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України, оскільки він грубо порушив вимоги п.2.3б, п.2.3д, п.9.2б, п.10.1, п.16.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_11 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, які знаходиться в прямому безпосередньому причинному зв`язку із порушенням обвинуваченим ОСОБА_9 наведених норм Правил дорожнього руху України.
Доводи обвинуваченого цих висновків суду не спростовують.
Твердження обвинуваченого та його захисника про те, що оскаржуваний вирок не відповідає вимогам ст.ст.17,370,373,374КПК України, ст. 62 Конституції України, зазначеній постанові Пленуму Верховного Суду України, практиціЄвропейського суду з прав людини є надуманими. Апелянт зіслався на вимоги кримінального процесуального закону, роз`яснення Пленуму Верховного Суду, Конституцію України, практику Європейського Суду, разом з тим не обґрунтував порушення судом цих вимог.
Посилання в апеляційній скарзі апелянта на те, що його незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності та засуджено, вирок суду є необґрунтованим, ухвалений не на доказах, а на здогадках, припущеннях судді, судові експертизи і висновок суду не підтверджують його винуватість у порушенні ПДР є безпідставними. Суд обґрунтував свої висновки показаннями потерпілого, свідків, зазначеними письмовими та речовими доказами, даними висновків експертиз, які узгоджуються між собою і в сукупності доводять вину ОСОБА_9 у вчиненні цього злочину.
Суд належним чином умотивував своє рішення чому взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_11 і відхилив показання обвинуваченого, Стан алкогольного сп`яніння потерпілого і деякі неточності у його показаннях, на що є посилання в апеляційній скарзі, не мали вирішального значення при ухваленні вироку.

Доводи ОСОБА_9 про те, що всі процесуальні дії по даному кримінальному провадженню були проведені слідчим до оголошення йому підозри і не можуть бути докладені в основу обвинувачення, при призначенні судово-медичної експертизи та інших судових експертиз, він був позбавлений реальної можливості ставити питання експертам та оскаржувати висновки таких експертиз, на його думку, всі процесуальні документи складені з грубим порушенням закону, є необгрунтованими.

Згідно з приписами п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема:наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, слідчий вправі був проводити процесуальні дії і приймати процесуальні рішення до наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення.
Посилання обвинуваченого на порушення його права на захист при призначенні експертиз позбавленні підстав. Досудовим слідством, вказані, експертизи призначались до повідомлення ОСОБА_9 підозри для зясування обставин дорожньо-транспортної пригоди. І лише, на підставі їх висновків, з урахуванням інших доказів, були зібрані достатні докази на підтвердження його винуватості у вчиненні цього злочину. В процесі судового розгляду, за клопотанням сторони захисту, були допитані експерти, обвинувачений та його захисник мали можливість ставити їм запитання, після їх допиту, клопотання про призначення додаткових чи повторних експертиз не заявлялись.

Колегія суддів відхиляє твердження сторони захисту про недопустимість доказу-протоколу огляду місця події від 26 квітня 2016 року через те, що він складений з порушенням вимог КПК, не уповноваженою особою, до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, огляд проведено у нічний час з 00 годин 30 хвилин до 02 годин 20 хвилин, в ньому зазначено недостовірні відомості щодо погодних умов.

Даючи оцінку цьому доказу, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що відповідно до вимог ч.4 ст.223 КПК України проведення слідчих (розшукових) дій в нічний час (з 22 до 06 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення.
Враховуючи обставини вчинення даної ДТП, проведення огляду саме в нічний час слід вважати невідкладним випадком, оскільки в разі його не проведення могли бути втрачені сліди у вигляді фрагментів дзеркала внаслідок руху інших транспортних засобів по проїздній частині.
Згідно ч.3 ст.214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що спростовує твердження захисника про незаконність проведення огляду місця події.
Наявність у протоколі пустих граф не є підставою для визнання його недопустимим, оскільки в ході допиту учасників цієї слідчої дії не встановлено, що до нього вносились будь-які відомості, після його підписання. Інформація, відображена у протоколі огляду місця події, що підписаний слідчим і понятими, повністю відповідає інформації, зазначеній у схемі ДТП, яка підписана слідчим, понятими і водіями. В графі «положення транспортних засобів» опис місця розташування фрагменту дзеркала знаходиться всередині рукописного тексту, що унеможливлює його дописування, а також відповідає схемі ДТП, яка без зауважень підписана водієм ОСОБА_9 . Що стосується погодних умов, то в ході допиту потерпілого, обвинуваченого та учасників слідчої дії, судом було встановлено, що слідчим було допущено механічну помилку і стан дорожнього покриття на момент ДТП слід рахувати мокрим. Про те, що це механічна помилка також підтверджується постановою про призначення автотехнічної експертизи від 25 липня 2017 року (Т.2 а.с.83-86), де у вихідних даних зазначено, що дорожнє покриття на момент ДТП було у мокрому стані.
Посилання апелянта на те, що цей протокол складений не уповноваженою особою, оскільки згідно рапорту начальнику Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області надійшло повідомлення про ДТП 26.04.2016 року о 02год.30 хв. і лише тоді визначено склад слідчо-оперативної групи в складі слідчого ОСОБА_13 позбавлені підстав.
В порядку ч.3 ст.404 КПК України, колегією суддів зясовувалось питання хто входив до слідчо-оперативної групи, яка виїжджала на місце ДТП та час повідомлення про вчинену дорожньо-транспортну пригоду.
З відповіді начальника Старокостянтинівсьткого ВП ГУНП в Хмельницькій області від 06.08.2019 року слідує, що до складу СОГ входили о/у ОСОБА_13 , начальник ППСМ ОСОБА_19 та ДІМ ОСОБА_18 , повідомлення надійшло до Старокостянтинівського ВП 26.04.2016 року о 2год. 30 хв.,зареєстровано в ЄО №1680.
З відповіді Т.в.о. начальника Старокостянтинівського ВП ОСОБА_30 , на запит колегії суддів від 23.10.2019 року, і з книги служби нарядів за 2016 рік вбачається, що поліцейські заступили в наряд 25.04.2016 року о 8год. по 8 год.26.04.2016 року, серед них слідчий ОСОБА_13 .
З показань потерпілого ОСОБА_11 , в процесі апеляційного розгляду, слідує, що зразу ж після ДТП він телефонував в чергову чатину відділу поліції і виїхала слідчо-оперативна група. Приїзд поліцейських, проведення огляду місця події о 00 год.30 хв., складання протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми слідчим ОСОБА_13 , яку підписав ОСОБА_9 , не заперечує і сам обвинувачений, а тому зазначені розбіжності в часі, зазначені у протоколі огляду місця ДТП та в рапорті начальнику Старокостянтингівського ВП про те, що повідомлення про ДТП надійшло 26.04.2016 року о 02 год.30хв. не можуть підставою для визнання цього доказу недопустимим та для висновку, що він складений не уповноваженою особою, оскільки обставини, зазначені в протоколі, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а допущені порушення обліку інформації про вчиненні кримінальні правопорушення можуть бути предметом прокурорського реагування.
Доводи ОСОБА_9 про допущені порушення при складанні схеми ДТП, що свідчить про недопустимість цього доказу, не заслуговують на увагу, так як у ній не зазначено місця зіткнення транспортних засобів, а відображено лище місцезнаходження фрагментів дзеркала, що відповідає протоколу огляду місця події та показанням свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .

Твердження апелянта, що випадку події ДТП з участю його автомобіля не було є безпідставними, так як усі досліджені судом докази в сукупності вказують на винуватість ОСОБА_9 на порушення вказаних пунктів ПДР, в результаті чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Посилання обвинуваченого про те, що поняті, які були присутні при складанні протоколу, на його думку, давали різні показання стосовно того яким прибором проводилось фотографування, вказували, що куртка потерпілого пошкоджена не була, жодної фото таблиці з місця ДТП немає, свідок ОСОБА_15 підтвердив, що водій сів за кермо скутера і поїхав, не спростовують висновок суду, що саме винуватцем цієї дорожньо-транспортної пригоди є він.
Підстав не вірити потерпілому в тому, що після ДТП на куртці, в яку він був одягнутий, виявлені потертості, розриви, нашарування речовини світло-синього кольору і ставити під сумнів протокол її огляду, колегія суддів не вбачає, так як з показань ОСОБА_11 слідує, що він правою частиною мопеда вдарився в бік автомобіля і впав на ліву сторону, відповідно, при таких обставинах, потертості і інші пошкодження могли виникнути на куртці.
Не погоджується колегія суддів і з доводами ОСОБА_9 про те, що висновками експертиз не підтверджується його вина у вчиненні ДТП.
Підтвердження висновком інженерно-транспортних експертиз технічного стану транспортних засобів, а саме, справності його автомобіля, не спростовує висновок суду про порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху при керуванні автомобілем, у вказаному місці.
Висновок траспортно-трасологічної експертизи не є категоричним, але, відповідно до цього висновку не виключається контактування зазначених транспортних засобів.

Доводи апелянта про недопустимість як доказу схеми ДТП не заслуговують на увагу, оскільки вона є додатком до огляду місця ДТП і в ній зафіксовано розміщення транспортних засобів після ДТП та наявність фрагмента дзеркала мопеда «Баотян»(т.1а.с.116-125).

Посилання ОСОБА_31 на те, що протокол проведеного слідчого експерименту від 17.06.2017 року та відеозапис цієї слідчої дії, за участю потерпілого ОСОБА_11 , не може бути допустимим доказом, так як під час ДТП потерпілий знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння і він не міг щось пам`ятати, є надуманими. Зазначена обставина обвинуваченим не підтверджена і спростовується показаннями потерпілого, під час проведення вказаних слідчих дій. Відсутність апелянта, у даній слідчій дії, за наведених ним обставин, не дають колегії суддів підстав ставити під сумнів допустимість цього протоколу.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта про не підтвердження його вини висновком авто технічної експертизи №321 А від 31.07.2017 року. Згідно зазначеного висновку технічна можливість у водія автомобіля ГАЗ -53 Г60ТА р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 уникнути зіткнення з зустрічним мопедом «Баотян» залежало від виконання ним вимог п.п.10.1, 16.3 ПДР, зміст яких викладений у вироку.

Відповідно дії водія мопеда «Баотян», описані експертом, не впливають на висновок суду про вчинення злочину саме ОСОБА_9 .

Твердження обвинуваченого про те, що ОСОБА_11 міг отримати, зазначені у висновку судово-медичної експертизи №66 від 23.05.2016 року тілесні ушкодження не підтверджені дослідженими судом доказами, таких не надала сторона захисту і в судовому засіданні апеляційної інстанції, а тому ставити під сумнів отримання потерпілим вказаних тілесних ушкоджень під час ДТП колегія суддів немає підстав.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не були безпосередніми очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, вони були присутні під час огляду місця ДТП і складання схеми, що посвідчили своїми підписами. Відповідно, їх показання стосуються підтвердження обставин, зазначених в цих документах, які судом визнані допустимими доказами.

Посилання апелянта на те, що поняті ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , під час огляду речового доказу куртки, підтвердили відповідність її протоколу огляду речового доказу, не в повній мірі відповідає показам цих свідків, оскільки вони не бачили чи куртка порвана, не спростовують висновок суду про те, що саме ОСОБА_32 причетний до цього злочину.

Твердження обвинуваченого про те, що огляд транспортного засобу проведений з грубим порушенням, на третій день, а саме 28.09.2016 року, не спростовують висновок суду про його причетність до даної ДТП, оскільки підстав не вірити показам потерпілого ОСОБА_33 , колегія суддів не вбачає, так як вони підтверджуються сукупністю інших, досліджених судом доказів.

Незалежно від показань свідків ОСОБА_34 , що обвинувачений на місці повідомив що не бачив потерпілого, який рухався на зустріч, винуватість ОСОБА_9 в ДТП є доведеною.

Доводи апелянта про те, що по справі допущена суттєва неповнота судового слідства, оскільки не були задоволені його клопотання про допит свідків, про долучення письмових доказів, є необґрунтованими, так як незадоволення цих клопотань не вплинуло на повноту судового слідства.

Що стосується вимог апелянта ТОВ «Рихальський завод сухого молока» про скасування вироку в частині задоволення цивільного позову про стягнення з підприємства на користь ОСОБА_11 20000грн. моральної шкоди та відмови в позові, оскільки, на думку цивільного відповідача, вина ОСОБА_9 є недоведеною у вчиненні цього злочину, цивільним позивачем не доведено наявність матеріальної шкоди, а сума моральньної шкоди чітко прив`язана до суми страхової виплати за шкоду здоров`ю відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», крім того 20000 грн. є завищеною, то вони є не гобгрунтованими.

Судом першої інстанції встановлено, що власником автомобіля марки «ГАЗ-53 Г60ТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ТОВ «Рихальський завод сухого молока». На момент ДТП ОСОБА_9 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Рихальський завод сухого молока». Крім того, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ГАЗ-53 Г60ТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта», що підтверджується полісом серії АЕ/3326593 від 18 травня 2015 року, строк дії якого з 19 травня 2015 року по 18 травня 2016 року (Т.1 а.с.30).
Згідно з приписами ч.ч.1,2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до положень ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).
Згідно роз`ясень, даних у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд врахував суть позовних вимог, характер діяння особи, що заподіяла шкоду, фізичні та душевні страждання потерпілого, який у зв`язку з даною подією переніс стрес, вимушений був змінити звичний спосіб життя, докладати додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Крім того, потерпілий отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, переніс фізичний біль, змушений був вживати додаткових заходів щодо відновлення стану свого здоров`я та реабілітації.
Суд врахував характер заподіяння моральної шкоди, характер і об`єм моральних страждань потерпілого, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості,та обґрунтовано визначив моральне відшкодування потерпілому і цивільному позивачу у розмірі 20000 грн.
Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Оскільки страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого, страховиком (ПАТ НАСК «Оранта») не здійснюється, то і моральна шкода зі страховика стягненню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником, під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.
З огляду на викладене, заподіяна потерпілому ОСОБА_11 моральна шкода, у розмірі, визначеному судом, підлягала стягненню на його користь відповідно до ст.1172 ЦК України з ТОВ «Рихальський завод сухого молока», тому суд підставно стягнув моральну шкоду-20000грн., завдану працівником, саме з цієї юридичної особи.
Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував прийняте рішення про стягнення із ТОВ «Рихальський завод сухого молока»відшкодування потерпілому моральної шкоди, саме у вказаному розмірі, тому підстав для її зменшення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_9 у виді штрафу, у визначеному розмірі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, яке, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження скоєння ним нових злочинів.
При цьому суд урахував, що ОСОБА_9 позитивно характеризується як за місцем проживання так і за останнім місцем роботи, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, на час розгляду справи в суді не працює, що підтверджується копією його трудової книжки, раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості з необережності, завдану шкоду не відшкодував, а також думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні, відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання.

З таким покаранням погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, оскільки на момент розгляду справи апеляційним судом сплили строки давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, з урахуванням невизнання останнім своєї вини, ОСОБА_9 підлягає звільненню від покарання за ч. 1ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

З урахуванням викладених обставин, апеляційна скарга представника ТОВ «Рихальський завод сухого молока» ОСОБА_12 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405,п.2ч.1ст.407,418,419 КПК України судова колегія,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника ТОВ «Рихальський завод сухого молока» ОСОБА_12 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 грудня 2018 року щодо ОСОБА_9 , в частині призначеного покарання, змінити.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від призначеного покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік у зв`язку із закінченням строків давності.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4