Провадження № 1-кп/761/708/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 120 171 001 000 101 93, у якому
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Носеківка Шаргородського району Вінницької області, громадянин України, українець, перебуває у шлюбі, має неповнолітню дитину, з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України,
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
У зв`язку з тим, що судовий розгляд вказаного провадження триває, однак строк застосованого до обвинуваченого запобіжного закінчується 18.11.2019, суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставив на обговорення сторін судового провадження питання доцільності продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.

Прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, вважаючи, що ризики не процесуальної поведінки ОСОБА_11 не зменшились, тобто останній може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також здійснити неправомірний вплив на потерпілу та свідків.
Обвинувачений ОСОБА_11 покладався на рішення суду.
Захисники заперечували проти продовження запобіжного заходу, наполягаючи, що зі спливом часу ризики, зазначені прокурором, втрачають свою актуальність, тому належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити менш суворий запобіжний захід.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали судової справи, дійшов висновку про таке.
Суд, заслухавши думки учасників, дослідивши наявні матеріали судового провадження, дійшов висновку про таке.

Відповідно до статті 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями.

Згідно з ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та керуватись у своїй діяльності рішеннями Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, що стаття 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканість, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканість, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ.

Також з практики Європейського суду вбачається, що для того, щоб позбавлення особи свободи не вважалось свавільним, додержання національного законодавства при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому що останньому інкриміноване вчинення умисного вбивства особи на підставі раптово виниклих особистих неприязних відносин.
Згідно з ч. 5 ст. 12 КК інкримінований ОСОБА_11 злочин віднесено до особливо тяжких злочинів, оскільки санкція ч. 1 ст. 115 КК передбачає позбавлення волі до п`ятнадцяти років.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (ріш. Конституційного суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Викладене вище свідчить про те, що суд, вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, повинен врахувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи.

Отже, застосований до особи захід має забезпечувати збалансованість приватних інтересів особи та публічних інтересів відповідно до принципу пропорційності, як складової принципу верховенства права, тобто за конкретних обставин справи бути необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки особи та суспільної безпеки.

Отже, суд, розглядаючи питання щодо доцільності подальшого утримання особи під вартою, має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи, а також, чи виправдовує подальше обмеження прав особи справжній інтерес суспільства.

Низкою рішень Європейського суду з прав людини сформульовані підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою, однією з яких серед іншого віднесені наявність ризику, що обвинувачений не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень.
Оцінюючи актуальність ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_11 від суду, суд приймає до уваги таке.
Відповідно до положення ст. 178 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання особи від вартою суд зобов`язаний врахувати суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину.
Отже, наведене у сукупності з суспільною небезпечністю вчиненого та його наслідками інкримінованих обвинуваченим дій, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, дає підстави для обґрунтованого висновку щодо високої ймовірності вчинення останніми дій, спрямованих на переховування від суду.
Надаючи оцінку реальності існування ризику вчинення обвинуваченим іншого злочину, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ст. 296 КК України, що обґрунтовано свідчить, що обвинувачений може вчинити інший злочин.

За результатами встановлених судом обставин, з метою забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК, що дає підстави для визнання необхідним продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Зазначене доводить, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження щодо ОСОБА_11 строку дії застосованого до нього запобіжного заходу.
При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України суд вважає за можливе при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 , вчинений із застосування насильства.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 182, 194, 331 КПК України, суд
у х в а л и в :
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою по 23 грудня 2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж семи днів з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3