Справа № 348/1379/19
Провадження № 11-кп/4808/216/20
Категорія ч.3 ст. 369 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2020 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2020 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 . Продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 16 год. 30 хв. 08 травня 2020 року. Розмір застави визначений ухвалою суду від 13 січня 2020 року у сумі 42040,00 гривень (сорок дві тисячі сорок гривень 00 копійок) залишено без змін. В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Зокрема, вказує, що доводи прокурора про наявні ризики є необґрунтованими а тільки припущенням, а тому застосований до нього запобіжний захід є надто суворим.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішенням Конституційного Суду України №4 р/2019 від 13.06.2019 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Вищевказаним рішенням Конституційний суд України зобов`язав Верховну Раду України привести нормативне регулювання у відповідність до прийнятого рішення.

Визнання Конституційним Судом України положення ч. 2 ст. 392 КПК України неконституційним, свідчить про те, що ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному розгляду.

Незважаючи на те, що діючим національним кримінальним процесуальним законом не встановлено порядок оскарження ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, які постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції і відповідні зміни до кримінального процесуального закону не внесені Верховною Радою України, хоча з часу ухвалення відповідно рішення Конституційного Суду України пройшов доволі тривалий строк, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення ефективної реалізації права на судовий захист та задля досягнення цілей правосуддя, обвинувачений ОСОБА_8 має право на оскарження ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2020 року, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.

У зв`язку з тим, що кримінальне провадження розглядається судом першої інстанції і не може бути витребувано судом апеляційної інстанції, розгляд апеляційної скарги відбувається на підставі контрольного провадження.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на відсутність правових підстав для продовження строку тримання під вартою та вважає, що є підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч.2ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України.

Як вбачається зст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбаченістаттями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що ухвалою слідчої судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2019 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.к.п.39-41).

Після передачі обвинувального акту до суду ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2019 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07 жовтня 2019 року. В подальшому, за клопотанням прокурора, строк тримання під вартою обвинуваченому неодноразово продовжувався, востаннє його продовжено до 12 березня 2020 року (а.к.п. 44-45, 51-52, 73-75).

10 березня 2020 року прокурором повторно заявлено клопотання про продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням розміру застави, оскільки строк його перебування під вартою закінчується, а судовий розгляд не завершено, заявлені ризики не зменшились з часу застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 16 год. 30 хв. 08 травня 2020 року. Розмір застави визначений ухвалою суду від 13 січня 2020 року у сумі 42040,00 гривень (сорок дві тисячі сорок гривень 00 копійок) залишено без змін. В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арештвідмовлено.

Суд виходив з того, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також тяжкість покарання за злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , є достатні підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки. Зокрема,в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 ризик переховування залишається досить актуальним зважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання за ч. 3 ст. 369 КК України. Крім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, не має постійного місця праці та джерела прибутку, що може спонукати його вчиняти інші корисливі злочини, а також на розгляді в Надвірнянському районному суді знаходиться інше кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , що незважаючи на принцип презумпції невинуватості, може свідчити про непоодинокі випадки ймовірної протиправної поведінки, оскільки обвинувальний акт розглядається в суді, що може характеризувати особу, як таку що схильна до дій, що суперечать закону. Також прокурором доведено ризик впливу на свідків по даному кримінальному провадженні, оскільки свідки ще не були безпосередньо допитані в судовому засіданні та не давали покази, тому перебуваючи на волі ОСОБА_8 зможе чинити на них тиск.

Колегія суддів приймає до уваги, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.

Зокрема, на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчинені злочину та призначення їй покарання.

Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлено, що воно є обґрунтованим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу більш м`яким відсутні, зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який відноситься до корупційних злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої та на даний час продовжують існувати ризики того, що він може переховуватись від суду, оскільки останній перебував у розшуку під час досудового слідства; незаконно впливати на свідків, оскільки вони ще не були допитані в судовому засіданні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, не має постійного місця праці та джерела прибутку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються матеріалами провадження.

Зокрема, під час розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що ризик вчинення останнім іншого кримінального правопорушення є достатньо високим.

Таким чином, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував як обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого і наявність відповідного суспільного інтересу щодо розгляду вищевказаного кримінального провадження.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Колегія суддів також приймає до уваги, що зі змісту пояснень сторін вбачається, що кримінальне провадження в суді першої інстанції знаходиться на завершальному етапі, що свідчить про те, що суд першої інстанції фактично готовий найближчим часом ухвалити остаточне судове рішення та вирішити питання про обґрунтованість обвинувачення та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту пояснень сторін вбачається, що тривалість судового розгляду обумовлена неможливістю сторони обвинувачення надати всі наявні докази по кримінальному провадженню.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що суд першої інстанції повинен вживати необхідних заходів щодо розгляду кримінального провадження у розумні строки, оскільки недотримання строків розгляду кримінальних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розумним, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи, складність кримінального провадження та поведінку учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повинен, діючи з більшою відповідальністю, зосередити свої зусилля на дотриманні вимог щодо розумного строку розгляду кримінального провадження та прийняти ефективні заходи щодо розгляду кримінального провадження по суті та постановлення остаточного рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що порушення розумних строків розгляду кримінального провадження не є правовою підставою для закриття кримінального провадження, розгляд якого повинен бути продовжений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону із застосуванням відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є обрання запобіжного заходу , який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти спробам перешкодити судочинству.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки за умови, що суд першої інстанції прийшов до висновку, що саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому суд дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 176-178, 183, 194, 331, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2020 рокупро продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 з визначенням застави,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5