Номер провадження 1-кп/641/462/2020 Справа № 641/1741/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000211 від 05 лютого 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, студента 2 курсу Регіонального центру освіти електротехнічних машинобудівних та сервісних технологій, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 15.01.2020 близько 13.00 години, перебуваючи в кімнаті квартири за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , побачив на ліжку мобільний телефон ТМ «Хіаоmі Redmi 6 3/32 GB Grey» вартістю 1500 грн., який належить його знайомій ОСОБА_5 та був помилково залишений нею за декілька хвилин до вчинення злочину. Після чого ОСОБА_3 , діючи з раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та протиправно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв зазначений мобільний телефон та поклав у свою сумку, тим самим викрав його.

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину разом з викраденим майном зник та розпорядився викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, в скоєному розкаявся. Додатково пояснив суду, що дійсно 15.01.2020 близько 13.00 години він перебував за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . Подруга його матері ОСОБА_5 принесла мобільний телефон ТМ «Хіаоmі Redmi» сірого кольору, щоб мама здійснила дзвінок. Потім телефон залишився на ліжку, ОСОБА_3 його побачив, взяв зазначений мобільний телефон та поклав у свою сумку, потім з квартири вийшов та поїхав до ломбарду, де здав телефон приблизно за 1200грн. Виручені кошти витратив на власні потреби, одразу у крадіжці телефону не зізнався. Однак ОСОБА_5 заявила до поліції, і у відділі поліції він зізнався у скоєному. Шкоду у розмірі 3100грн. перерахував потерпілій.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що є знайомою матері обвинуваченого ОСОБА_3 15.01.2020 близько 13.00 години вона прийшла за адресою: АДРЕСА_2 , і дала матері ОСОБА_3 свій телефон ТМ «Хіаоmі Redmi 6 3/32 GB Grey», щоб остання могла зателефонувати. Відсутність свого телефону вона виявила пізніше, коли подруга сказала, що не може до неї додзвонитись. Одразу запитала ОСОБА_3 , однак він заперечував, що взяв телефон. В подальшому вона звернулась до поліції, і вже у поліції ОСОБА_3 зізнався, що він крав її телефон та здав до ломбарду. Цей телефон дорогий для неї як останній подарунок померлого чоловіка. Вона пішла до ломбарду, однак телефон свій там не знайшла. Нею подано цивільний позов, однак шкода на теперішній час обвинуваченим відшкодована, тому просить цивільний позов залишити без розгляду. Покарання просить призначити на розсуд суду.
Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, за місцем проживання характеризується опосередковано, має зареєстроване місце проживання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд також враховує досудову доповідь від 07.05.2020 року, складену Слобідським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області, згідно якої центр пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді 200 годин громадських робіт, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.

У зв`язку із поданням потерпілою заяви про залишення цивільного позову без розгляду, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає залишенню без розгляду, що згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, не позбавляє її права пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме 471 грн. 03 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № 6/280СЕ-20 від 10.02.2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 471 (чотириста сімдесят одну) грн. 03 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/280СЕ-20 від 10.02.2020 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1