Справа № 577/533/20
Провадження № 1-в/577/53/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" лютого 2020 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника КВЦ №130 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Конотоп спільне подання Державної установи «Конотопський виправний центр №130» та спостережної комісії Конотопського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Коростенського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, останній раз 16 серпня 2016 року Хорольським районним судом Полтавської області за ст. 121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.04.2019 року згідно ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на більш м`яке покарання у виді 2 років 5 місяців 10 днів обмеження волі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.06.2019 року ОСОБА_5 в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ст. 72 КК України зараховано час перебування під вартою з 25 квітня 2019 року по 14 травня 2019 року із розрахунку, що один такий день відповідає двом дням обмеження волі.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у Конотопському ВЦ №130.

Адміністрація Конотопського ВЦ №130 і спостережна комісія Конотопського міськвиконкому звернулися із спільним поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні подання підтримав. Просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. В судовому засіданні вказав, що під час відбування покарання в Конотопському виправному центрі №130, він працював з червня 2019 року.

Представник Державної установи "Конотопський ВЦ №130" довів до відома суду позитивну характеристику на засудженого, вказав, що своїм ставленням до праці він довів своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні подання, посилаючись на ч.8 ст. 154 КВК України.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що спільне подання про умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особи, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком, а згідно ч. 5 цієї норми закону, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 цього Кодексу. При цьому умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин (п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).

Виходячи із системного аналізу вказаного вище кримінального законодавства України, судової практики КСУ та рішень ЄСПЛ, суд вважає, що у випадку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, строк, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, повинен рахуватися саме з моменту початку строку відбування покарання, призначеного вироком суду, а не після заміни покарання в порядку виконання вироку, оскільки іншого порядку обрахунку строку, після відбуття якого можуть бути застосовані положення ч. 1 ст. 81 КК України законодавцем не передбачено, і така позиція не суперечить принципу правової визначеності, який є невід`ємною та органічною складовою принципу верховенства права.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на даний час відбув 2/3 частини призначеного строку покарання у виді позбавлення волі, частково відбуваючи покарання у виправних колоніях (позбавлення волі) та частково у виправному центрі (обмеження волі), позитивно характеризується по місцю відбування покарання, приймає участь у суспільному житті установи, до праці відноситься добросовісно, що, на думку та переконання суду свідчить про те, що він сумлінною поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому він підпадає під дію положень ст. 81 КК України.

Не заслуговують на увагу доводи прокурора, що з часу ухвалення рішення про заміну ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким не минув 1 рік, внаслідок чого засуджений не міг бути представлений до умовно - дострокового звільнення.

Законодавцем встановлено спеціальну норму щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким з дотриманням певного проміжку часу при наявності двох умов: 1) засуджений має бути особою, яка була звільнена від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким і при цьому 2) була направлена у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом (ч. 8 ст. 154 КВК України).

ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не звільнявся, рішення суду про застосування до нього ст. 82 КК України саме у такому виді матеріали кримінального провадження не містять, як відсутні і відомості про наявність рішення суду щодо його направлення в місця обмеження волі. При цьому, ухвала суду про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не є тотожною судовому рішенню про направлення у місця обмеження волі, а тому сам по собі факт заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не спричиняє настання правових наслідків, за яких застосування до особи умовно - достроково звільнення раніше строку, визначеного ч. 8 ст. 154 КВК України, стає неможливим.

На підставі вищевказаного, суд вважає, що подання підлягає задоволенню.

ОСОБА_5 станом на 10 лютого 2020 року відбув 3 роки 5 місяців 2 дні покарання, добрим ставленням до праці, позитивною поведінкою довів своє виправлення, а тому у відповідності з законом підлягає умовно-достроковому звільненню, на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 28 днів.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-371, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 умовно-достроково звільнити від відбування покарання, призначеного йому вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року на невідбуту частину покарання в виді обмеження волі 1 рік 6 місяців 28 днів.

Ухвала може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Конотопський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити засудженому та прокурору.

СуддяОСОБА_1