16.01.2020
Справа № 642/195/20
Провадження № 1кс/642/97/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від 14.01.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіка Вірменія, громадянина Республіки Вірменія, вірмена, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, без визначеного місця мешкання в Україні, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В с т а н о в и в :

Слідчий СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіка Вірменія, громадянин Республіки Вірменія, вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при наступних обставинах:
04 січня 2020 року, приблизно о 13 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись біля кафе «Mexico House» розташованого а адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 62, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, з корисливих спонукань підійшов до малознайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс не менш двох ударів по голові руками, від яких потерпілий ОСОБА_8 втратив рівновагу. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , продовжував наносити удари ногами по голові і тулубу потерпілому ОСОБА_8 та діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи що за його діями спостерігає потерпілий ОСОБА_8 відкрито заволодів мобільним телефоном ТМ «Xiomi Red mi 7» вартістю 2900 гривень, гаманець, вартістю 380 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 100 гривень.
Після чого ОСОБА_9 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3 380 гривень.

14 січня 2020 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та фактично повідомлено про підозру.

Викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при наступних обставинах
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підозрюваний та його адвокат у судовому засіданні заперечували проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доводи сторони обвинувачення і підозрюваного, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає доведеним, що має місце обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, та існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ніде не працює, законних джерел заробітку не має, є громадянином іншої держави Республіки Вірменія, постійного місця мешкання, реєстрації на території України та м. Харкова не має, вчинив злочин яке відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років позбавлення волі. Його дії, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Більш того, у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007р. Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання»
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.
Відповідно до п.п.1,3 ст.5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п.61,62 питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Підстави застосування запобіжного заходу обґрунтовуються можливістю настання таких ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що обґрунтовується тяжкістю вчиненого злочину, покаранням за його вчинення та те, що останній раніше вже вчиняв кримінальні правопорушення та на шлях виправлення не став. На цей час досудове розслідування кримінального провадження триває, вирішується питання про проведення низки слідчих дій з метою отримання доказів, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, у т.ч. через свої нестійкі соціальні зв`язки; може вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особистої ситуації підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Тому, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України вчиненого із застосуванням насильства, тому суд не обирає заставу.
За викладених обставин у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування: забезпеченню виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчини дії передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.
Керуючись ст. ст. 107, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська слідчий ізолятор» строком на 60 днів, до 13 березня 2020 року до 20.00 год. включно.
Встановити строк дії ухвали суду до 13 березня 2020 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного судді протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваний в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Повний текст ухвали виготовлений 16.01.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1