У Х В А Л А Справа № 200/6520/19

Провадження № 1-кс/932/270/20

13 березня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про встановлення строку досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2020 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про встановлення строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000091 від 15 грудня 2017 року, у один місяць.

Клопотання обґрунтовує наступним чином. СВ УСБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000091 від 15 грудня 2017 року, що відкрито за ознаками складу злочинів, передбачених ст. 113, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 258-5 КК України. Фактично кримінальне провадження здійснюється у відношенні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , хоча належним чином повідомлення про підозру у вчиненні злочинів їм не вручено. У дійсності в діях її підзахисних відсутній склад злочинів, передбачених ст. 113, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 258-5 КК України, у зв`язку із чим вона звернулась до прокурора із клопотанням про закриття кримінального провадження. Досудове розслідування триває вже три роки та дев`ять місяців, а основні слідчі дії, спрямовані на доведення причетності її підзахисних до вчинення злочину, проведенні органом досудового розслідування у 2017 році. На цей час ніякі слідчі дії не проводяться, що свідчить про неефективність досудового слідства. По справі призначено та проведено усі можливі судові експертизи. Обставини, які б вказували на виняткову складність справи, чи протидію слідству, відсутні. Постановою прокурора від 28.12.2019 року відмовлено у задоволенні її клопотання про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні осіб ознак складу злочину. Те, що органом досудового розслідування проводяться певні процесуальні дії відносно її клієнтів, такі як здійснення запитів про надання міжнародно-правової допомоги, подання клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, запобіжних заходів, є свідченням того, що вони перебувають у статусі іншої особи, права якої обмежуються під час досудового слідства, але, згідно із практикою ЄСПЛ, фактично повинні мати права підозрюваних. Усі розумні строки досудового розслідування сплили, а його продовження ще на невизначений проміжок часу порушуватиме права його клієнтів, що проявляється у незаконному кримінальному переслідуванні.

У судове засідання адвокат ОСОБА_2 не з`явилась, про день, час та місце розгляду її клопотання повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі. Письмові заяви чи клопотання до суду не надходили.

Слідчий та прокурор належним чином повідомленні про день, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Від слідчого надійшла письмова заява про розгляд клопотання у його відсутність. У судовому засіданні, що відбулось раніше, слідчий зазначив, що встановлення строку слідства по цій кримінальній справі, що зупинена у зв`язку із оголошенням розшуку підозрюваних, є неможливим. Через це, прохав відмовити у задоволенні клопотання.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України ).

Згідно із вимогами ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Відповідно до положень ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).

Розглянувши матеріали клопотання, надані до нього додатки, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що СВ УСБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0000091 від 15 грудня 2017 року, що відкрито за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 4 ст. 28, ст. 113, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 258-5 КК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку; 2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину. Досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Зміни, які внесені до ч. 1 ст. 219 КПК України Законом України №2147-VIII від 03.10.2017 року, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань вже після введення в дію цих змін, що визначено підпунктом 14 пункту 7 параграфу 1 розділу 4 вказаного Закону.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 розпочато 15 грудня 2017 року, тобто до внесення змін до ст. 219 КПК України Законом України №2147-VIII від 03.10.2017 року.

Нормою, у старій редакції ч. 1 ст. 219 КПК України, визначено, що досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Постановою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області від 28 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотань захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю в їх діях ознак кримінального правопорушення. В обґрунтування постанови прокурор зазначив те, що упродовж 2018-2019 рр. провадження по справі неодноразово зупинялось у зв`язку із неможливістю встановлення місцезнаходження підозрюваних та їх переховування від органу досудового розслідування. На цей час органом досудового розслідування вживаються заходи із встановлення їх місцезнаходження, хоча всі необхідні слідчі дії по справі вже проведено. Останній раз провадження у справі зупинено 06 вересня 2019 року і до цього часу воно не поновлено. Доказів того факту, що постанова прокурора від 06 вересня 2019 року про зупинення провадження скасована слідчим суддею у порядку п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України, мені не надано.

Адвокаткою ОСОБА_2 не надано доказів і тому фактові, що вона зверталась до прокурора зі скаргою на недотримання розумних строків досудового слідства, та того, що прокурором прийнято рішення про відмову у задоволенні такої скарги, яке може бути, згідно із вимогами п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскаржено слідчому судді.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Стаття 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, практика Європейського суду з прав людини тлумачить норму ст. 6 Конвенції достатньо поширеною і «розумні строки» розгляду справи починають відліковуватись від дати обвинувачення чи моменту, коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу, як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру їй не було. Поняття «обвинувачення» також трактується достатньо широко: як «офіційне повідомлення, виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально-караного правопорушення». Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування. Крім того, «у ряді випадків воно може приймати форму інших заходів, що передбачають таке твердження і що таким чином впливають на положення підозрюваного» (рішення ЄСПЛ від 27.02.1980 по справі Deweer, Series A: Judgements and Decisions, Volume 35 (1980), P.24; рішення ЄСПЛ по справі Eckle v. Germany, 1982). У справі «Меріт проти України» (див. п.70, рішення від 30.03.2004) ЄСПЛ зазначив, що обґрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду. Він нагадує, що у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді (Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, § 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування) (рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Wemhoff, P. 26; рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Neumeiser, Р 41; рішення ЄСПЛ від 16.07.1974 по справі Ringesein, P.45). З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства"). У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження. У справі «Антоненков проти України» Європейський суд наголосив, що «розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника (рішення у справі «Антоненков та інші про України» від 22 листопада 2005 року, остаточне).

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 28 КПК України, є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Так, відповідно до вимог ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Згідно із вимогами п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Крім того, під час кримінального провадження, згідно із вимогами ч.1 ст. 28 КПК України, кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, якими вважаються такі, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, і вони, тобто строки, не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Частиною другою цієї статті визначено конкретних суб`єктів забезпечення досудового і судового провадження протягом розумних строків, які для проведення досудового розслідування забезпечуються прокурором або ж слідчим суддею, однак останнім лише в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції, а для проведення судового провадження - судом.

З урахуванням вищевикладеного доходжу висновку, що вирішення питань щодо дотримання розумних строків досудового розслідування належить до обов`язків прокурора, що також кореспондується і з положеннями ст. 308 КПК України, якою визначено, що недотримання розумних строків слідчим чи прокурором певні особи мають право оскаржити прокурору вищого рівня, який зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.

Через те, що прокурором рішення про відмову у встановленні розумного строку досудового розслідування не приймалось, хоча вирішення цього питання належить саме до його компетенції, вимоги скарги задоволенню не підлягають.

В порядку ст. 114 КПК України слідчим суддею може бути встановлений процесуальний строк лише на вчинення слідчим чи прокурором певної процесуальної дії, а не встановлення строку для завершення досудового розслідування взагалі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 91, 220, 290, 303, 304, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про встановлення строку досудового розслідування відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1