ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 1-кс/201/6793/2019
УХВАЛА

17 грудня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю:

заявника адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження №0002764 від 06.11.2019 року клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пятихатки, Дніпропетровської області, громадянин України, не одруженого, раніше не судимого, з незакінченою вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 звернувся з клопотанням до суду про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

В обґрунтування свого клопотання захисник вказав на те, що 07.11.2019 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з кінцевим строком до 04 січня 2020 року без визначення розміру застави.

В своєму клопотанні захисник ОСОБА_3 вказав на те, що в межах даного кримінального провадження з моменту обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з останнім не було проведено жодної слідчої чи процесуальної дії, хоча в групі слідчих та прокурорів по цій справі декілька осіб, можливість проведення слідчих дій з ОСОБА_6 була. Також, захисник зазначив, що рівень обґрунтованості підозри на начальному етапі затримання особи та обрання відносно нього запобіжного заходу не може залишатися незмінним протягом проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Розслідування повинно проводитися в розумні строки та добросовісно з метою, щоб або підтвердити конкретні підозри або їх спростувати.

Також захисник вказав на те, що ОСОБА_6 не вчиняв жодних спроб незаконно впливати на потерпілих чи свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, до затримання мав постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та психіатра, просив слідчого суддю при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу врахувати обставини, які зазначені в його клопотанні та змінити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягали, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, а саме домашній арешт.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували, та просили змінити підозрюваному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч.4 ст.201 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 177 КПК України унормовано наступне:

1. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України унормовано наступне:

1. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, з огляду на вищезгадану норму Конституції та положення ч.1 ст.201 КПК України, це зовсім не означає, що підозрюваний не має права на звільнення з-під варти до збігу встановленого судом строку, адже метою його утримання під арештом на даному етапі кримінального провадження, є не тільки забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, визначені у ч.1 ст.177 КПК України, згаданій вище.

За таких умов, при вирішенні питання щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу, обраного підозрюваному ОСОБА_6 , перш за все, слід встановити наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України на теперішній час, їх посилення, або навпаки зменшення з моменту взяття його під варту, а також зменшення чи збільшення ступеню обґрунтованості підозри, повідомленої цій особі, або зведення такої обґрунтованості нанівець новими доказами на теперішній час.

Відповідно ж до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто, наявність обґрунтованої підозри на теперішньому етапі провадження відносно ОСОБА_6 , сама по собі є однією з обов`язкових підстав для обрання запобіжного заходу, питання полягає в тому, який саме на теперішній час до нього має бути застосований запобіжний захід, та чи продовжують існувати підстави для тримання його під вартою, адже такий запобіжний захід, за визначенням ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Отже, аналізу підлягають нові обставини, які не були предметом дослідження при постановленні ухвали про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які стосуються існування на теперішній час ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як вже згадувалося вище, відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, суворість можливого вироку та тяжкість обвинувачення не можуть самі по собі виправдовувати тримання особи під вартою, а наявність підстав для позбавлення особи волі повинна оцінюватися з врахуванням ряду інших відповідних факторів (наприклад, рішення у справах «Панченко проти Росії» від 08 лютого 2005 p., заява № 45100, п.99, «Кляхін проти Росії» (Klyakhin v. Russia), №46082/99, від 30 листопада 2004 p., п. 65).

Згідно із ст. 178 ч. 1 п.п. 3-6, 8, 9 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного.

Відомості про особу ОСОБА_6 свідчать про міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання. ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та активну життєву позицію.

Слідчий суддя враховує, що чинним Кримінальним процесуальним кодексом України тягар доведення існування підстав для тримання обвинуваченого під вартою покладається саме на сторону обвинувачення. З цього випливає, що не сторона захисту повинна довести те, що існують підстави для звільнення обвинуваченого з-під варти, а саме прокурор повинен довести, а судові органи - відобразити в своїх рішеннях, наявність підстав для продовжуваного тримання особи під вартою.

Зазначене відповідає і практиці Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у рішенні від 10.03.2009 року у справі «Биков проти Росії», заява № 4378/02, п. 64, Суд зазначив, що тягар доказування при вирішенні питань щодо продовжуваного позбавлення особи волі не повинен перекладатися на затриману особу, щоб вона доводила б наявність причин, які б виправдовували її звільнення з-під варти (див. постанову Європейського Суду з прав людини від 26.07.2001 року у справі «Ілійков проти Болгарії», заява № 33977/96, § 85).

В даному випадку, з аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, слід дійти висновку, що доводи сторони обвинувачення про наявність підстав для подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою є непереконливими. Наведені вище відомості свідчать про те, що досягнення мети застосування запобіжного заходу можливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, - домашнього арешту.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Змінити стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід обраний 07 листопада 2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у вигляді тримання під вартою на домашній арешт до 04 січня 2020 року, заборонивши ОСОБА_6 цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на щодо ОСОБА_6 , зобов`язання виконувати обов`язки у вигляді:

1) Прибувати до слідчого та прокурора за першою вимогою;

2) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) Не відлучатися з населеного пункту, в якому мешкає без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо застосування відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є 04 січня 2020 року.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в порядку, визначеному п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1