ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/847/20 Справа № 204/152/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2020 року про відмову у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від покарання від 03 квітня 2019 року,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2020 року у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_8 , 1971 року народження, про умовно-дострокове звільнення від покарання від 03 квітня 2019 року було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року, яку ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2019 року залишено без змін, було відмовлено засудженому ОСОБА_8 у відкритті провадження за клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з непідсудністю Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська. Таким чином аналогічне клопотання засудженого ОСОБА_8 вже було предметом розгляду Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.
Оскільки ОСОБА_8 не відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, суд був позбавлений можливості розглянути по суті його клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала районного суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки обмежує йому доступ до правосуддя.
Зазначає, що суд розглянув справу без його участі та участі його захисника, не взявши до уваги рішення судів Вінницької області, в яких зазначено, що він повинен звернутись до судів м. Дніпра, де він на даний час знаходиться, щодо питання умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, яка просила відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
З урахуванням вимог ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо гарантування доступу до правосуддя з метою забезпечення захисту прав, свобод та інтересів осіб незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону, необхідно керуватись принципом верховенства права та загальними засадами судочинства з урахуванням практики ЄСПЛ.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Однак суд першої інстанції даних вимог Закону не дотримався в повному обсязі.
Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від покарання та повертаючи його, суд послався на те, що засуджений відбуває покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1» Міністерства юстиції України і на даний час тимчасово прибув до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», для участі в розгляді апеляційної скарги засудженого на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року про повернення заяви ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами.
Між тим, позицію суду першої інстанції з приводу порушення засудженим правил підсудності судового розгляду даного клопотання через подання його саме до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська колегія суддів вважає необгрунтованою з огляду на таке.
Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 14 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Згідно ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України у разі необхідності вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, передбачених п.п. 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, клопотання подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що вироками Дніпропетровського обласного суду від 12 лютого 1998 року засуджений за п.п. «а», «г», «з» ст. 93, ч. 2 ст. 17-140, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст.ст. 19-17-142, ч. 3 ст. 142, ч. 1 ст. 222 КК України та 30 грудня 1998 року засуджений за п. «з» ст. 93, ч. 2 ст. 17-140, ч. 2 ст. 140 КК України, до виключної міри покарання розстрілу. Ухвалами Верховного Суду України від 25 травня 1997 року та 09 березня 1999 року вищевказані вироки набрали законної сили. Ухвалами Дніпропетровського обласного суду від 27 липня 2000 року та від 06 листопада 2000 року, смертну кару - розстріл замінено на довічне ув`язнення.
Засуджений відбуває покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1» Міністерства юстиції України, на даний час перебуває у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року для участі в розгляді апеляційної скарги засудженого на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року про повернення заяви ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами.
Між тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що засуджений ОСОБА_8 на момент подання ним свого клопотання фактично відбуває покарання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», яка територіально знаходиться в Чечелівському районі м. Дніпра, що є юрисдикцією Красногвардійського районного суду м Дніпропетровська, оскільки термін відбуття ним покарання у зв`язку з прибуттям до даної установи не припинявся та не переривався, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженим в даному випадку подано без порушення правил підсудності.
До того ж, під час апеляційного розгляду було з`ясовано, що засуджений ОСОБА_8 звертався з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до Вінницького міського суду Вінницької області, та ухвалою цього суду від 20 травня 2019 року дану заяву було повернуто засудженому для звернення з аналогічним клопотанням до належного суду м. Дніпра з тих підстав, що останній 23.12.2018 року вибув до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», і ця заява повинна вирішуватись місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку результатом вищенаведених судових рішень є наявне порушення права засудженого ОСОБА_8 , який на даний час відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в умовах установи виконання покарань, на доступ до правосуддя та розгляд його справи незалежним і неупередженим судом в межах розумних строків судового розгляду.
Крім того, варто зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 539 КПК клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку розглядаються згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318380 КПК, з урахуванням положень розділу VIII КПК «Виконання судових рішень». Зазначені вище статті викладені у главах 28 та 29 КПК («Судовий розгляд» та «Судові рішення») та безпосередньо не передбачають такого процесуального рішення, як повернення клопотання на підставі порушення правил підсудності.
Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд, встановивши обставини, передбачені ст. 412 КПК України, а також з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя вважає за необхідне апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду скасувати як таку, що не грунтується на вимогах кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Разом з тим, порушення судом вищенаведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку безумовних підстав призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права,законність та доступ до правосуддя, дотримання яких не було забезпечено під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, та постановити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.
Колегія суддів не вдається до обговорення обґрунтованості апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 , оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 415 КПК України такі вимоги не можуть бути вирішеними судом апеляційної інстанції наперед, а тому доводи апеляції засудженого слід перевірити при новому судовому розгляді.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2020 року про відмову у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від покарання скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4