Справа № 761/2260/20
Провадження № 1-кс/761/1879/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0009368 від 11 серпня 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22 січня 2020 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0009368 від 11 серпня 2015 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що відділом поліції №4 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009368 від 11 серпня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що з 10 червня 2015 року, невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи нежилими приміщеннями з №1 по №9 (групи приміщень № 76) загальною площею 142,10 (сто сорок два цілих двадцять два сотих) квадратних метра, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належали на праві приватної власності ДП «Катрін», засновником якого є ОСОБА_4 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №184633179, цього ж дня, 09 жовтня 2019 року об 11 годині 40 хвилин 03 секунди приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 посвідчує договір іпотеки, серія та номер 1500, між ОСОБА_6 та ТОВ «Центробудсервіс КС», , на нежилі приміщення (група приміщень) №76, приміщення громадського призначення, вбудованих в житловий будинок, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (призначення приміщень - нежитлове, складається з приміщень з №1 по №9, загальною площею 142,10 кв. м), відповідно до якого іпотекодержатель: ТОВ «Центробудсервіс КС», , а іпотекодавець: ОСОБА_6 , обтяжувач: ТОВ «Центробудсервіс КС», .

11.10.2019 р. вищезазначені нежилі приміщення визнані речовими доказами по кримінальному провадженні №0009368.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2019 на предмет злочину - нежилі приміщення (група приміщень) №76, приміщення громадського призначення, вбудованих в житловий будинок, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 накладено арешт без заборони його використання.

Проте, 18.10.2019 р., 22.11.2019 р., 24.11.2019 р., 13.12.2019 р., 20.01.2020 р. представниками ОСОБА_6 вживались заходи, спрямовані на заміну замків вхідної двері предмету злочину, проникнення до нього, що вказує на те, що накладення арешту на вищеописаний об`єкт нерухомості без заборони його використання є недостатнім заходом забезпечення.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, оскільки вказане майно має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, та забезпечення збереження речового доказу, прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням про накладення арешту з забороною використання.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити за наведених підстав.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 в заяві просив розглянути клопотання у його відсутність, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Відділом поліції №4 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009368 від 11 серпня 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Згідно зі ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ч.2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Правилами ч.10 ст.170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, з матеріалів клопотання, вбачається, що існують обґрунтовані підстави вважати, що право власності на вказане майно є об`єктом кримінально-протиправного посягання, майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, зазначеного в клопотанні прокурора, а саме: нежилих приміщення (група приміщень) №76, приміщення громадського призначення, вбудованих в житловий будинок, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (призначення приміщень - нежитлове, складається з приміщень з №1 по №9, загальною площею 142,10 кв. м).

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність накладення арешту на вказане майно з забороною використання нежилих приміщень, з метою забезпечення збереження речових доказів, так як прокурором доведені обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до приховування, пошкодження, псування, втрати, використання, перетворення, передачі майна.

Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись ст.ст.131,132,170174, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні за №0009368 від 11 серпня 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на нежилі приміщення (група приміщень) №76, приміщення громадського призначення, вбудованих в житловий будинок, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (призначення приміщень - нежитлове, складається з приміщень з №1 по №9, загальною площею 142,10 кв. м), що зареєстровані за ОСОБА_6 з забороною використання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя