Справа № 742/2863/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/53/20
Категорія - ч. 3 ст. 369 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000135, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 серпня 2019 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Кустанайської області, Республіка Казахстан, зареєстрованого та фактичного проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, непрацюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 серпня 2019 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвалено скасувати арешт, накладений ухвалою суду від 22 серпня 2018 року на майно засудженого ОСОБА_8 , а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0365, площею 2 га, за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, Рудівська сільська рада, після набрання даним вироком законної сили.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання звільнивши його від відбування покарання шляхом застосування ст. 75 КК України. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні вироку не було враховано його щире каяття, виключно позитивні характеристики за місцем проживання, де він проживає великою сім`єю (14 чоловік) і на ньому лежить обов`язок по догляду за господарством. Апелянт вважає, що призначаючи покарання місцевий суд не впевнився, що саме таке покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки буде відповідати принципові справедливості.

Суд першої інстанції встановив, що Восени 2017 року слідчим відділенням Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР №0001868 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, стосовно ОСОБА_9 , який 01 жовтня 2017 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на автомобілі марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження. Старшим групи слідчих у провадженні визначено старшого слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 . У ході досудового розслідування зазначений автомобіль, яким користувався ОСОБА_9 , та власником якого є ОСОБА_12 , визнано речовим доказом та ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2017 року на нього було накладено арешт. 31 жовтня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР №0001868 стосовно ОСОБА_9 направлено для розгляду до Прилуцького міськрайонного суду. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2017 року вказане кримінальне провадження було закрито, у зв`язку з примиренням потерпілого та обвинуваченого, а речовий доказ - автомобіль марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, ухвалено повернути у законне володіння ОСОБА_12 .

Ухвала надійшла до Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області 30 січня 2018 року та її виконання в частині повернення автомобіля марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 доручено старшому слідчому СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 , призначеного на посаду старшого слідчого відповідно до наказу від 15 лютого 2017 року №41о/с який відповідно до частини 2 примітки ст.368 КК України - слідчий є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Згідно функціональних обов`язків старшого слідчого відділення Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 , затверджених 23 січня 2018 року т.в.о. начальника Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_13 ,слідчий має статус службової особи,яка займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділена спеціальними, лише їй притаманними повноваженнями в кримінальному судочинстві.

У кінці червня 2018 року, точної дати та часу не встановлено, в приміщенні коридору слідчого відділення Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, розташованого за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Котляревського, буд.55, до старшого слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 звернувся обвинувачений ОСОБА_8 , який назвався батьком ОСОБА_9 та повідомив, що він є фактичним власником автомобіля марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та хоче його забрати. Однак, слідчий ОСОБА_11 відмовив ОСОБА_8 у поверненні зазначеного автомобіля, оскільки відповідно до ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2017 року автомобіль підлягає поверненню ОСОБА_12 .

В подальшому 09 липня 2018 року, у вечірній час обвинувачений ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що відповідно до ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2017 року автомобіль марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає поверненню законному володільцю - ОСОБА_12 , перебуваючи в приміщенні коридору слідчого відділення Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, розташованого за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Котляревського, буд. 55, запропонував надати старшому слідчому слідчого відділення Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 5000,00 грн. за вчинення вказаним слідчим дій в інтересах ОСОБА_8 з використанням наданого слідчому службового становища, а саме, за передачу ОСОБА_8 автомобіля марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігався на майданчику Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області. У подальшому, з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, направленого на отримання цього автомобіля та надання службовій особі, що займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, 19 липня 2018 року о 17 год. 05 хв., обвинувачений ОСОБА_8 зайшов до службового кабінету № 6 слідчого відділення Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул. Котляревського, буд. 55, де перебував старший слідчий ОСОБА_11 . Знаходячись у вказаному кабінеті 19 липня 2018 року о 17 год. 14 хв., обвинувачений ОСОБА_8 надав старшому слідчому СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 частину запропонованої ним раніше неправомірної вигоди в сумі 500,00 грн. за вчинення вказаним слідчим дій в інтересах ОСОБА_8 з використанням наданого службового становища, а саме за передачу ОСОБА_8 автомобіля марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Безпосередньо після цього 19 липня 2018 року о 17 год.15 хв.,знаходячись к вказаному вище кабінеті, обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, пообіцяв через три дні після вказаної дати надати поблизу будівлі Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Котляревського, буд.55, старшому слідчому слідчого відділення Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1500,00 грн. за вчинення вказаним слідчим дій в інтересах ОСОБА_8 з використанням наданого службового становища, а саме, за передачу ОСОБА_8 автомобіля марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які висловилися на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, як і кваліфікація дій обвинуваченого, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вказаний висновок узгоджується з нормами ст. 65 КК України в якій зазначено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, непрацюює, за місцем проживання характеризується посередньо, згідно медичних довідок у лікарів психіатра та нарколога на диспансерному обліку не перебуває. Прийняв до уваги відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в мінімальних межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги про суворість призначеного судом покарання, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Суд врахував усі обставини та визначив покарання, яке не може вважатися надто суворим та є достатнім для виправлення обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4