ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/84/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/1855/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.309 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 20 02 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Андріївка, Балаклійського району, Харківської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, розлученого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винним у у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено, якщо він протягом іспитового строку 3 років не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Визначено, що строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту оголошення вироку.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

ОСОБА_7 визнаний винним судом та засуджений за те, що він:

восени 2018 року, більш точної дати та час в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, в денний час доби, перебуваючи на території домоволодіння, що належить йому на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 , зі сторони городу, котрий являється прилеглою частиною вказаного домоволодіння та огороджений парканом, за будівлею сараїв, виявив дикоростучі кущі коноплі, після чого ,маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, діючи умисно та протиправно, знаючи, що дані кущі коноплі є наркомісткими, зірвав їх з корінням, що є незаконним придбанням наркотичного засобу і переніс їх в приміщення сараїв, та приміщення даху сараю, що розташоване за вищевказаною адресою. В подальшому зірвані кущі коноплі висушив та частину з них подрібнив, що є незаконним виготовленням наркотичного засобу, після чого продовжив незаконно зберігати в приміщенні сараїв та даху сараю за вищевказаною адресою, для особистого вживання, без мети збуту.

Так 30 10 2018 о 15:29 год., в ході обшуку вищевказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_7 , працівниками поліції Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області в приміщенні сараїв та даху сараю були виявлені та вилучені сухі стебла рослинного походження зеленого кольору, суха подрібнена речовина зеленого кольору в скляній банці, 4 паперових пакета та 1 полімерний пакет з сухою подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судового експерта дослідження матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №2905 від 26.12.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою в перерахунку на суху речовину 18116,4036 грам, який ОСОБА_7 незаконно виготовив, придбав та зберігав за вищевказаною адресою, без мети збуту, в особливо великих розмірах.

Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.3 ст.309 КК України як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, в особливо великих розмірах.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.309 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх доводів зазначив про те, що при звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суд не в повному обсязі врахував, що вчинений обвинуваченим злочин є одним із найпоширеніших у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а також ступінь тяжкості скоєного засудженим злочину, конкретні обставини його вчинення та особу обвинуваченого. Вказав, що призначене обвинуваченому покарання не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості злочину і особі засудженого через його м`якість, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор просив задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.

Обвинувачений та його захисник вважали оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Зокрема, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дослідив дані про особу обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, пенсіонер, за місцем мешкання характеризується позитивно.

У якості обставини яка пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України, судом враховано його щире каяття у вчиненому, а також те, що він пенсіонер та хворіє, мешкає один разом з сином, який хворіє на епілепсію.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

За таких обставин справи, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, призначив покарання за ч.3 ст.309 КК України в мінімальних межах санкції у виді 5 років позбавлення волі.

Також судом першої інстанції належним чином мотивований висновок про звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З мотивувальної частини вироку суду вбачається, що судом взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, його щире каяття, конкретні обставини справи, на основі аналізу яких суд обґрунтовано дійшов висновку про звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком.

Обставини, на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, перевірялися судом першої інстанції та були враховані при прийнятті рішення.

При цьому, відповідно до положень ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Також належить врахувати те, що при апеляційному перегляді кримінального провадження прокурор не оспорював, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному злочині та визнав свою вину, що фактично підтверджується сукупністю висновків суду наведених у вироку щодо доцільності звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі норм 75 КК України.

З огляду на викладене, у суду першої інстанції були законні підстави для застосування норм ст.ст. 75,76 КК України, при призначенні обвинуваченому покарання за ч.3 ст.309 КК України. Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, будуть достатніми для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Таким чином, підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання, при перевірці кримінального провадження в апеляційному порядку колегія суддів не встановила, а тому вважає за необхідне вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 20 02 2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4