Дата документу 25.05.2020 Справа № 334/4979/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/940/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/4979/19
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, українки, яка має вищу освіту, який працює торгівельним представником у ТОВ «Фірма «Інкорт, ЛТД», заміжня, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , представника ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_12 ,

за апеляційною скаргою представника ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі представник ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_8 вважає що оскаржуваний вирок в частині цивільного позову до Страховика не відповідає вимогам чинного законодавства. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь позивачів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зауважує, що для отримання страхового відшкодування відповідно до Закону потерпілою особою мають бути надані документи, що підтверджують обґрунтовані витрати, які пов`язані з лікуванням та придбанням лікарських засобів. Необхідність витрат має бути підтверджена документально відповідним медичним закладом охорони здоров`я та такі витрати мають бути в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Щодо стягнення витрат на лікування потерпілих, зауважує, що суд першої інстанції взагалі не досліджував обґрунтованість витрат, не перевірив медичні документи, надані позивачами, та стягнув суму яка була зазначена позивачами у цивільних позовах, та яка не є обґрунтованою.

Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження представник ПРАТ «СК Арсенал страхування» зробив фотокопії медичних документів та надав їх лікарю для проведення дослідження на предмет обґрунтованості заявленої суми витрат на лікування. На підставі наданих медичних документів лікарем-експертом 10.03.2020 року було складено акти дослідження медичних документів. Згідно акту дослідження медичних документів, потерпілий ОСОБА_9 надав розрахунково-платіжні документи на суму 12961,02 грн. (а не 13650,02 грн., як було зазначено в цивільному позові), з них сума 5855,40 грн. є необргунтованою, а сума до виплати складає 7105,62 грн. Це максимально допустима сума, що відшкодовується Страховиком у зв`язку з лікуванням потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно акту дослідження медичних документів, потерпіла ОСОБА_10 надала розрахунково-платіжні документи на суму 76094,88 грн. (а не 79994,68 грн., як було зазначено в цивільному позові), з них сума 70147,19 грн. є необґрунтованою, а сума до виплати складає 5947,69 грн. Це максимально допустима сума, що відшкодовується Страховиком у зв`язку з лікуванням потерпілої ОСОБА_10 . Тобто, суд першої інстанції, не дослідивши документи, які були надані позивачами на підтвердження витрат на лікування, безпідставно стягнув з цивільного відповідача значно завищені суми на лікування потерпілих.

Таким чином суд, в порушення ч. 1 ст. 413 КПК України, не врахував положення ст. 24 Закону та не перевірив: по-перше, чи є у позивача докази що підтверджують необхідність у придбанні ліків, по-друге, не врахував що за відсутності підтверджуючих документів Страховик виплачує страхове відшкодування в розмірі визначеному ч. 2 ст. 24 Закону.

Крім цього, повідомляє, що надані Позивачем чеки та квитанції повинні відповідати вимогам належності та допустимості доказів у відповідності до ст. 85, 86 КПК України, а також Закону України «Про лікарські засоби», постанови КМУ № 637 від 15.12.2014 р. «Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», а також Протоколам лікування, затвердженими МОЗ України. Як вбачається із наданих ОСОБА_9 до суду чеків, квитанцій, накладних та інших медичних документів - загальна сума за вказаними документами складає лише 12961 грн. 02 коп., однак зазначаємо, що в акті огляду медичних документів ОСОБА_9 у чеках за порядковими номерами 4, 9,10,11,12,13,16,23 зазначені товари та медичні препарати, що не відносяться до лікування та реабілітації, у чеках за порядковими номерами 8,14,18,22, 24, 25, 26, 27, 28 немає призначень лікаря чи відсутня медична документація

Отже, вказані чеки та квитанції на загальну суму 5855,40 грн. не є належними та допустимими доказами та не відповідають вимогам спеціального Закону, а також Закону України «Про лікарські засоби», постанови КМУ № 637 від 15.12.2014 р. «Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», а також Протоколам лікування, затвердженими МОЗ України.

Щодо документів та чеків на лікування наданих ОСОБА_10 до суду чеків, квитанцій, накладних та інших медичних документів - загальна сума за вказаними документами теж не відповідає зазначеній в позові та складає 76094 грн. 88 коп., однак зазначаємо, що в акті огляду медичних документів ОСОБА_10 у чеках за порядковими номерами 1, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15, 16, 21, 28, 31, 32, 45 зазначені послуги, товари та медичні препарати, що не відносяться до лікування та реабілітації, а у чеках за порядковими номерами 10, 13, 17,18, 19, 20, 23, 30, 39,40, 41, 43, 44 від немає призначень лікаря чи відсутня медична документація або ліцензія, у чеку за порядковим номером 42 взагалі діагностика не пов`язана з травмою.

Таким чином, вказані чеки та квитанції на загальну суму 70147,19 грн. не є належними та допустимими доказами та не відповідають вимогам спеціального Закону, а також Закону України «Про лікарські засоби», Постанови КМУ № 637 від 15.12.2014 р. «Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», а також Протоколам лікування, затвердженими МОЗ України. Тобто, не всі додані Позивачем до позовної заяв копії чеків та інших документів на підтвердження здійснених витрат на лікування є належними та допустимими доказами.

Зважаючи на безпідставність задоволення позовних вимог про стягнення витрат на лікування ОСОБА_9 . ОСОБА_10 , стягнення зі Страховика моральної шкоди є також, в силу положень ст. 26-1 Закону, безпідставним. Також, підкреслює, що позивачі взагалі не зверталися до ПРАТ «СК «АРСЕНА СТРАХУВАННЯ» з заявами про виплату страхового відшкодування, натомість Позивачі звернулися до суду з цивільними позовами до ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» попри те, що їхні права Страховиком не порушувались. Отже суд, не розібравшись, допустивши неповний судовий розгляд в порушення ч. 1 ст. 413 КПК України, дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог до Страховика.

Вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги до Страховика не перевірив: по-перше, чи звертався Позивач до Страховика у досудовому порядку і чи було порушено його право, по-друге, чи відповідає заявлений Позивачем розмір матеріального збитку розміру страхового відшкодування, яке визначається за правилами спеціального закону, по-третє, чи підтверджені витрати Позивача належними та допустимими доказами. А тому, Страховик вважає що суд першої інстанції дослідив докази не в повному обсязі, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 404 КПК України існує необхідність в повторному дослідженню доказів, а саме: доказів, що підтверджують витрати на лікування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також докази щодо розміру відшкодування за пошкоджений транспортний засіб.

Просить змінити вирок суду в частині, що стосується цивільних позовів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» яким в задоволенні цивільних позовів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відмовити, в іншій частині вирок залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивачів адвокат ОСОБА_13 просить судове рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, представника ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», яка просила апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, потерпілих, представника потерпілих, захисника, обвинувачену, зокрема в останньому слові, які просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засуджену ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. На підставі до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано засуджену ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирався.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_9 39 486 грн. 35 коп. на відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_9 682 грн. 50 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо- транспортною пригодою; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_10 79 994 грн. 68 коп. на відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_10 3999 грн. 73 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Згідно вироку, 01 травня 2019 року, приблизно о 18 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по проїжджій частині вул. Трипільській, рухаючись з боку вул. Учнівська в напрямку вул. Дніпровське шосе в м. Звпоріжжя.
В цей же час, водій ОСОБА_9 , керуючи мотоциклом «Ява-638», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », здійснював рух по вул. Дніпровське шосе у напрямку від вул. Братська до вул. Зачиняєва в м. Запоріжжі. В якості пасажира на мотоциклі перебувала ОСОБА_10 .
На перехресті вул. Трипільська - вул. Дніпровське шосе, в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_6 , зупинила керований нею транспортний засіб, після чого, діючи в порушення вимог пп. 10.1, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху України, де вказано: 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу»), не переконалася в безпеці свої дій, дорогу водієві ОСОБА_9 , який рухався по головній дорозі не надала, натомість відновила рух, з метою виконання маневру лівого повороту, внаслідок чого допустила зіткнення керованого нею транспортного засобу із мотоциклом під керуванням водія ОСОБА_9 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 448 від 24.06.2019, пасажиру ОСОБА_10 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:«Відкритий уламковий перелом лівої великогомілкової кістки в середній її третині зі зміщенням кісткових уламків, велика рана в проекції перелому, який кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент його спричинення. Закритий уламковий перелом медіального виростка лівого стегна зі зміщенням кісткових уламків, рана, синець з набряком м`яких тканин в верхній третині лівої гомілки в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день. Рана в області правої кисті з частковим пошкодженням сухожилля розгинача 3-го пальця правої кисті кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечними для життя в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день».
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 449 від 24.06.2019, водію ОСОБА_9 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:«Закритий перелом нижньої щелепи зліва в проекції кута зі зміщенням кісткових уламків, рани в області нижньої губи, в області підборіддя, в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день. Закрита травма лівого колінного суглоба з забоєм кісткового мозку наколінника, епіфіза лівої великогомілкової кістки, з пошкодженням передньої та задньої хрестоподібних зв`язок, з розвитком посттравматичного синові та лівого колінного суглоба, набряк м`яких тканин в області лівої гомілки, садна в області лівого колінного суглоба в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день. Струс головного мозку, садна в області шиї в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Рана в області лівої кисті кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я. Садна в області лівої ключиці, в області лівого ліктьового суглоба, в області лівої кисті, в області лівої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження».
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-340 від 26.06.2019 в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідали вимогам пп. 10.1, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_6 мала технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, шляхом виконання вимог пп. 10.1, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху України.
Висновки місцевого суду про наявність вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Колегія суддів вважає, що вирок суду в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно із частинами 1, 4 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, який за змістом і формою повинен відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Положенням ч. 1 ст. 129 цього Кодексу визначено, що суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому. При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Тобто відповідно до вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону суд повинен навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, або про покладення на засудженого обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, які підлягають стягненню, вказавши матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.
Однак, цих вимог закону при розгляді даного провадження судом першої інстанції не було дотримано.

Так, задовольняючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», суд першої інстанції не вказав, з чого конкретно складаються матеріальні витрати потерпілих та окремо їх вартість, вказавши лише загальну їх вартість, та те, що спричинена потерпілим шкода підтверджується письмовими доказами (копіями квитанцій та чеків на лікування та придбання ліків), тобто не навів переконливих доводів на обґрунтування свого рішення та належним чином своїх висновків не мотивував, у зв`язку з чим ретельно не перевірив доводи потерпілих, та всебічно не з`ясував усіх обставин при вирішенні цивільних позовів, тим самим, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які ведуть до скасування вироку в частині вирішення цивільного позову.

Крім цього, у апеляційній скарзі представник цивільного відповідача вказував на те, що суд першої інстанції не повідомив ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» про дату, час та місце судових засідань, не надіслав копію судового рішення, у зв`язку із чим представник цивільного відповідача не знав про розгляд провадження судом, суть пред`явлених до страхової компанії позовних вимог, і про порушення своїх прав на участь у розгляді кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження в них відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт вручення представнику цивільного відповідача повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

За змістом, ст. 42, ч. 3 ст. 61 КПК України, цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього, подавати докази, заявляти відводи та клопотання, знайомитися з матеріалами провадження в частині, що стосується його інтересів. Цивільний відповідач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень підозрюваному, обвинуваченому.

В ч. 7 ст. 376 КПК України зазначено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суд першої інстанції не створив умов для реалізації сторонами кримінального провадження своїх прав, не повідомив відповідача про час та місце судових засідань, не надіслав копію вироку щодо ОСОБА_6 на адресу цивільного відповідача. Отже, представнику цивільного відповідача не було відомо про судові засідання та про прийняте судове рішення, чим було порушено його право на участь у розгляді кримінального провадження.

Вказані порушення відповідно до ст. 412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову.

Підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» ПАТ на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі щодо розгляду цивільного позову, які під час нового розгляду в порядку цивільного судочинства слід ретельно та повно перевірити, дати їм належну оцінку, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2020 року відносно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 матеріальної та моральної шкоди, скасувати, призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.

Судді: