Провадження по справі № 1-кп/752/289/20
В И Р О К
іменем України

"24" квітня 2020 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження, данні про яке 21.08.2017 р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007712, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванопіль Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, з повною базовою середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.08.2002 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 19.03.2007 за відбуттям строку покарання;

2.вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2019 р. за ч.4 ст. 187, ч.2 ст.146 КК України до позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна,

відносно якого в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0001785, дані про яке 11.03.2013 внесені до ЄРДР, у якому він обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України, провадження по суті не розглянуте,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
ОСОБА_3 19 серпня 2017 року о 19 год., перебуваючи на сходовому майданчику другого поверху першого під`їзду будинку №30/1 по вул. Ломоносова у м. Києві, мав бесіду із раніш знайомим йому ОСОБА_5 з приводу повернення годинника, який він передавав останньому для ремонту. Під час бесіди у ОСОБА_3 раптово виник умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном, яке належить ОСОБА_5 , з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я останнього. Під час реалізація умислу ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, тримаючи ОСОБА_5 лівою рукою за одяг в районі грудної клітини, дістав предмет схожий на пістолет, приставив канал його ствола до грудної клітини ОСОБА_5 , після чого наніс останньому удар частиною рукоятки у поверхню скули та висловив пряму погрозу застосувати насильство із застосуванням предмета, схожого на пістолет, тим самим подолав опір потерпілого. Після вчинення зазначених дій ОСОБА_3 заволодів ланцюжком, виготовленим з металу жовтого кольору, що був на шиї ОСОБА_5 , та залишив місце подій, розпорядившись майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 , вчинив напад з метою заволодіння майном із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 25000грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі. Суду надав показання про те, що за деякий час до подій, декілька разів передавав малознайомому йому ОСОБА_5 годинник для ремонту, але той, отримавши годинника останній раз, не повернув його та на декілька років зник, поїхавши з території України. Після того, як він дізнався, що ОСОБА_5 повернувся, він 19.08.2017р. дочекався його біля квартири та висунув вимоги вернути годинника. Оскільки ОСОБА_5 почав говорити про те, що не пам`ятає де часи, він схопив його за одяг, притулив до стіни та, побачивши на шиї останнього золотий ланцюг, вирішив ним заволодіти. Оскільки ОСОБА_5 почав чинити йому опір, він дістав пістолет, що мав при собі, а саме пістолет під патрон Флобера, вдарив рукояткою по обличчю, висловивши останньому погрозу вистрелити з нього. Посилаючись на сплив часу з дати подій,зазначив про те, що не впевнений, що зривав ланцюг з шиї ОСОБА_5 , вважає, що після таких його погроз ОСОБА_5 сам зняв ланцюжок та віддав йому. Потім він залишив місце подій, розпорядившись ланцюжком на власний розсуд, здавши його у ломбард.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним. При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви у добровільності його позиції - відсутні, наслідки неможливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку - роз`яснені.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінований йому дій при обставинах, викладених в обвинувальному акті і вироку, є доведеною. Між тим, така кваліфікуюча ознака як повторність, підлягає виключенню з обвинувачення ОСОБА_3 з наступних підстав. Так судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 27.08.2002 ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.187 КК України, до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та звільнений 19.03.2007 з Житомирської ВК №4 за відбуттям строку покарання.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що не має судимості, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 89 КК України особи визнаються такими, що не мають судимості, якщо вони будучи засудженими до позбавлення волі за тяжкий злочин, протягом шести років з дня відбуття покарання, не вчинили новий злочин.

Суд, не приймає до уваги доводи сторони обвинувачення з приводу того, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочинів, вчинених 28.03.2010р., які кваліфіковані за ч.2 ст.121 та ч.4 ст.187 КК України. Оскільки на даний час вищезазначене кримінальне провадження, данні про яке внесені до ЄРДР №0001785, перебуває на розгляді Голосіївського районного суді м. Києва, та рішення за його наслідками не ухвалене, тобто не існує законних підстав вважати, що ОСОБА_3 є особою, яка вчинила злочин. Таким чином ОСОБА_3 по відношенню до його дій у дійному провадженні є такою особою, яка відповідно до вимог ст. 89 КК України, не має судимості.

З урахуванням наведеного дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про його особу, згідно яких він вважається таким, що на час інкримінованих йому дій в силу ст. 89 КК України не має судимості, одружений, має утриманні неповнолітню дитину 2015р.н., на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання ОСОБА_3 , та визначених у статтях 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_3 та тяжкість вчиненого ним злочину, наявність невідшкодованої шкоди потерпілому, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 187 КК України.

При ухваленні дійсного вироку встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2019 р. за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.187 і ч.2 ст.146 КК України, які вчинені ним 18.12.2017 р. і 19.12.2017 р., та яке від у даних час відбуває. Тому остаточне призначення покарання у дійсному кримінальному провадженні повинно відбуватися за правилами, передбаченими частинами 1 і 4 статі 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 370, 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Остаточно призначити ОСОБА_3 покарання відповідно до вимог частин 1, 4 статті 70 КК України шляхом поглинення вище призначеного покарання більш суворим покаранням, призначеним вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2019 р., а саме у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Строк відбування покарання рахувати з 24 квітня 2020 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання, часткове відбуте ним покарання у період з 19.12.2017 р. по 23.04.2020 р. (включно) за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2019 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення та/або однин день відбування покарання на один день позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити без змін тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Після набрання вирком суду законної сили тимчасово залишити засудженого ОСОБА_3 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до закінчення розгляду кримінального провадження, данні про яке внесені до ЄРДР №0001785 від 11.03.2013р., за його обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.121 та ч.4 ст.187 КК України, яке перебуває на розгляді Голосіївського районного суду м. Києва.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей оскарження, визначених ч.1 ст.394 КПК України.

На виконання вимог ч.3 ст.376 КПК України роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, а також право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, яке мають і інші учасники кримінального провадження.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право на отримання в суді копії вироку, вручити її обвинуваченому - негайно.

Суддя ОСОБА_1