Провадження №: 1-кп/752/877/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.01.2020 рокум. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві кримінальне провадження № 0009124 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта середня, одружений неофіційно, працює у ТОВ «Промбудтрансгруп» на посаді помічника оператора, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий згідно вимог ст. 89 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
ОСОБА_3 18.09.2015 року близько 17 год. 00 хвилин., перебуваючи у дворі будинку № 8 по вул. Саперно-Слобідській в м. Києві, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно з корисливих мотивів, підійшов до автомобіля марки «Фольксваген Гольф Плюс» д.н.з. НОМЕР_1 , та наніс удар невстановленим досудовим розслідуванням предметом по передньому правому пасажирському склу автомобіля. Розбивши скло, ОСОБА_3 проник через отвір, який утворився, до салону автомобілю, де взяв автомобільний навігатор (відеореєстратор) марки «EasyGo 530 B-DVR» вартістю 2500 гривень та два зарядні пристрої, які для потерпілого майнової цінності не мають, після чого, разом із викраденим майном із місця вчинення злочину зник завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2500 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та пояснив, що 18.09.2015 року близько 17 год. 00 хвилин., перебуваючи у дворі будинку №8 по вул. Саперно-Слобідській в м. Києві, підійшов до автомобілю марки «Фольксваген Гольф Плюс» д.н.з. НОМЕР_1 , та розбив скло автомобілю, після чого із салону взяв автомобільний навігатор та зарядні пристрої. Пізніше був затриманий поліцією, викрадене майно було повернуто потерпілому. Кається у вчиненому. З того часу після відбуття покарання за вироком Дніпровського суду більше злочинів не вчиняв, працює, має сім`ю.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого та будь-яких претензій з боку власника майна, дані про особу підсудного, який раніше не судимий згідно вимог ст.89 КК України, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується з позитивної сторони, згідно з даними облікової документації на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, працює, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння в розкритті злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини справи, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із встановленням мінімального іспитового строку та з покладенням ряду обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Судом встановлено те, що вказаний злочин ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку відносно нього Дніпровським районним судом м.Києва 20.11.2015 року, яким його було засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців та звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки, тому при визначенні остаточного покарання слід керуватися вимогами ч. 4 ст. 70 КК України. На думку суду, враховуючи обставини вчинення злочину, зокрема, час його вчинення, подальшу поведінку обвинуваченого, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, роботи, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, при визначенні остаточного покарання слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. Крім того, враховуючи те, що ухвалою суду 22.12.2017 року у зв`язку із закінченням визначеного вироком суду від 20.11.2015 року іспитового строку ОСОБА_3 на підставі ч. 3 ст. 75 КК України було звільнено від відбування призначеного покарання, керуючись вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, щодо зарахування особі покарання повністю відбутого за попереднім вироком у разі визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_3 є таким, що повністю відбув остаточно визначене йому покарання.
Долю речових доказів вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді застави слід скасувати. Питання щодо повернення застави суд вирішити не вправі у зв`язку із відсутністю квитанції про внесення розміру застави.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупність злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним ОСОБА_3 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.11.2015 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, звільнити ОСОБА_3 від відбування остаточно визначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 22.12.2017 року ОСОБА_3 є таким, що фактично відбув остаточно визначене йому покарання.
Речові докази у справі: навігатор, зарядні пристрої, передані на зберігання потерпілому, залишити останньому за належністю.
Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді застави скасувати.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1