Номер провадження 1-кп/641/329/2020 Справа № 641/9980/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0002586 від 09 листопада 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 07.10.2010 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі,

2) 30.12.2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки,

3) 10 березня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 07.11.2019 року приблизно о 10.15 год., перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , впустив до своєї квартири ОСОБА_5 , яка самостійно, по своїй ініціативі надала ОСОБА_3 свій мобільний телефон ТМ Xiaomi модель Redmi Note 5A 4/64GB для прослуховування аудіо запису. Через деякий час ОСОБА_5 вийшла з квартири, при цьому залишила свій мобільний телефон без догляду. ОСОБА_3 , розуміючи, що з боку потерпілої відсутній контроль за її майном, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та збагачення за чужий рахунок, повторно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливого мотиву, викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон ТМ Xiaomi модель Redmi Note 5A 4/64GB IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта складає 2 950, 00 грн., з СІМ картою, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, та чохлом ТМ «MOFI», визначити вартість якого неможливо.

В подальшому, бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_3 викрадене майно реалізував, а отримані грошові кошти витратив на власні потреби, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2 950 грн. 00 коп.

При цьому, ОСОБА_3 раніше був судимий за корисливі злочини, останній раз 10 березня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, 21.05.2019 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся. В наданих суду показаннях зазначив, що дійсно 07.11.2019 року він знаходився вдома, приблизно о 10.15 год. до нього зайшла сусідка ОСОБА_5 і залишила йому свій мобільний телефон, щоб обвинувачений подивився відео на її телефоні. Після того, як сусідка пішла, він взяв цей телефон і відніс його до ломбарду, де здав за 1500грн. Матеріальна шкода на теперішній час ним ще не відшкодована, однак він готовий відшкодувати вартість телефону, до свого вчинку ставиться негативно, просить призначити умовний термін покарання.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що є сестрою діда обвинуваченого та проживає поряд по проїзду 2-му Зерновому, 11 у м. Харкові. Зазначила, що у неї було повчальне відео про наркозалежних осіб, і вона 07.11.2019 року прийшла до обвинуваченого і дала йому свій мобільний телефон ТМ Xiaomi модель Redmi Note 5A 4/64GB, щоб він подивився це відео. Залишила телефон ОСОБА_3 для перегляду відео, а сама вийшла до сусідки. Повернулась через 5 хвилин, однак ОСОБА_6 вже не було. Чекала на ОСОБА_3 , однак він не приходив, пішла до ломбарду, однак телефон свій там не знайшла. В подальшому написала заяву до поліції. Матеріальна шкода на теперішній час не відшкодована, телефон їй не повернутий. Покарання просить призначити на розсуд суду.
Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, останній раз вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.03.2016року за ч. 3 ст. 185 КК України, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, знову вчинив злочин проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, за місцем відбування покарання у «Харківській виправній колонії № 43» характеризується посередньо, має зареєстроване місце проживання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд також враховує досудову доповідь від 28.01.2020 року, складену Слобідським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області, згідно якої центр пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі не може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді 4 років позбавлення волі, суд призначає покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому, суд не знаходить достатніх підстав для застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням), враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але після відбуття покарання продовжив свою злочину діяльність, вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 628 грн. 04 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № 6/2796СЕ-19 від 15.11.2019 року.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили ОСОБА_3 затримати та через Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» направити до місць відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № 6/2796СЕ-19 від 15.11.2019 року.

Речові докази: носій інформації CD-R диск із відеозаписом «Channel#06_2019-11-07T10_23_14Z.avi», наданий ПТ Ломбард «Свіжа копійка»; договір №736-19026201 від 07.11.2019, серії АЖ 5668151, з ПТ Ломбард «Свіжа копійка» на 1 арк.; видатковий чек №80285 від 07.11.2019 на 1 арк. з Харківського відділення №53 ПТ Ломбард «Свіжа копійка» на суму виданого кредиту 1500,00 грн.; аркуш паперу формату А-4, на якому зображена коробка з-під мобільного телефону та написом «Note 5А»; аркуш паперу формату А-4, на якому зображені технічні характеристики мобільного телефону ТМ «Xiaomi» модель «Note 5А» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; аркуш паперу формату А-4, яким являється товарний чек № 157 про сплату вартості мобільного телефону у сумі 3695.00грн., після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження № 0002586.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1