Єдиний унікальний номер 728/486/20
номер провадження № 1-кп/728/143/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмач кримінальне провадження №0000103 від 15.02.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого:

1) 15.08.2017 Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі, яке 03.07.2018 замінене на покарання у виді 240 годин громадських робіт;

2) 02.12.2019 Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

14.02.2020 близько 19:00 год. ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території кафе «Дімарк», розташованому в м.Бахмач Чернігівської області, по вул. Першотравневій,30а, скористався тим, що на нього ніхто не звертає уваги та відсутністю власниці, із жіночої сумки, яка належить ОСОБА_5 , дістав гаманець, після чого, реалізовуючи свій намір, спрямований на вчинення крадіжки чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, повторно здійснив викрадення грошових коштів у сумі 288.00 грн., чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальні збитки на вищевказану суму.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю і суду пояснив, що дійсно, він 14.02.2020, близько 19:00 год. перебував у кафе «Дімарк» і примітив жіночу сумку, з якої непомітно витягнув гаманець, звідки викрав гроші. Куди потім подів гаманець він не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час приїхали працівники поліції, яким він віддав викрадені гроші. У скоєному злочині щиро кається, просить суд суворо не карати, з обсягом викраденого погодився повністю.

Потерпіла у судовому засіданні пояснила, що 14.02.2020 у вечірній час вона перебувала у кафе «Дімарк» і виявила відсутність гаманця, який вона залишила у сумці. Після з`ясування обставин, виявилось, що гроші викрав обвинувачений. На даний час гроші їй повернуті, однак не обвинуваченим, а працівниками поліції. Вважає, що за скоєне ОСОБА_4 повинен відповісти згідно із законом. Цивільний позов у справі не заявляла.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в Суда немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, Суд вважає за доцільне не проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Окрім того, Суд з`ясував, що учасники провадження правильно розуміють зміст наданих їм прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Заслухавши обвинуваченого, потерпілу, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, Суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні, окрім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, Суд вважає, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, а тому його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, Суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.

Як особа, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується формально-посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, не працює, раніше судимий, вчинив злочини маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення корисливих злочинів, незадовго після ухвалення попереднього вироку Бахмацьким районним судом Чернігівської області 02.12.2019, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно з висновком органу з питань пробації ризик вчинення ОСОБА_4 повторного правопорушення оцінюється як високий, його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк становить небезпеку для суспільства і виконання покарання у громаді можливе лише у виняткових випадках за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд не вбачає у даному випадку наявності вказаної у обвинувальному акті такої пом`якшуючої обставини як добровільне відшкодування завданих збитків, оскільки, як було встановлено у судовому засіданні, викрадені гроші потерпілій були повернуті не обвинуваченим, а працівниками поліції.

Згідно з положеннями ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

З висновків, викладених у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 у справі №766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18), вбачається, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Як було встановлено Судом, ОСОБА_4 був засуджений вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02.12.2019 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі і після постановлення вказаного вироку, але до набрання ним законної сили 14.02.2020 скоїв новий злочин.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, Суд вважає за можливе за даним вироком призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України та застосувати положення ст.71 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02.12.2019 і визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що вищевказане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів, що на думку Суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілої.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили Суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, Суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02.12.2019 у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Речові докази по справі:

- грошові кошти у сумі 288.00 грн., які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити ОСОБА_5 ;

- три чеки «Ощадбанк», які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження №0000103 від 15.02.2020.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1