Справа № 128/1043/20
УХВАЛА
Іменем України

09 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Миколаїв, раніше судимого:
1)05.10.2005 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 24.01.2006 по відбуттю строку покарання;
2)18.07.2007 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
3)31.01.2008 Фастівським районним судом Київської області за ч.1 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
4)25.08.2011 Калинівським районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту. Звільнився 25.11.2011 по відбуттю строку покарання;
5)15.04.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зарахований час перебування в місцях попереднього ув`язнення з 25.01.2015 по 24.06.2016 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, в якій він просить замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, оскільки працевлаштований в установі, має заохочення.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_6 підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Суду пояснив, що став на шлях виправлення, має заохочення та не допускає порушень умов відбуття покарання, на даний час працевлаштований на виробництві установи, де працював періодично, зараз працевлаштований з березня 2020 року, за час відбуття покарання в 2018 році отримав спеціальність та в 2019 році навчався в 11 класі загальноосвітньої школи, вину у вчиненому злочині визнавав повністю ще під час судового розгляду справи та розкаюється у вчиненому.

Захисник ОСОБА_5 в судовому підтримала клопотання засудженого з підстав, зазначених в поданих нею письомвих доповненнях до клопотання ОСОБА_6 , оскільки за час відбування покарання він лише двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, має 5 заохочень, працевлаштований, про що надала суду відповідні довідки.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання засудженого, оскільки адміністрація установи вважає, що ОСОБА_6 не досяг відповідного ступеня виправлення та не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на даний він з березня 2020 року працевлаштований на виробництві установи, у відносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується ввічливих правовідносин з адміністрацією установи з метою поблажливого ставлення до себе, не залучається до робіт з благоустрою установи, оскільки не вбачає в цьому потреби, не проявляє ініціативи щодо участі в програмах диференційованого впливу на засуджених.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволені заяви засудженого, оскільки з огляду на встановлені відомості про особу засудженого, зокрема відмову Вінницьким апеляційним судом 29.05.2019 в застосуванні до засудженого ст. 82 КК України та відсутність відомостей, що за час, який минув з 29.05.2019, засуджений дійсно став на шлях виправлення, отримав за цей час лише одне заохочення та працевлаштувався в установі з березня 2020 року, відсутні підстави для задоволення клопотання.

Вивчивши заяву засудженого, вислухавши його пояснення, заслухавши захисника, з`ясувавши позицію прокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали даної справи та особової справи ОСОБА_6 , суд приходить до наступного висновку.
На даний час ОСОБА_6 є засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2016 за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зарахований час перебування в місцях попереднього ув`язнення з 25.01.2015 по 24.06.2016 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.
Початок строку засудженому ОСОБА_6 рахується з 25.01.2015, кінець строку 25.08.2021.

З характеристики засудженого ОСОБА_6 , наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_6 в ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» прибув 11.07.2016 з ДУ«УВП №1» м. Вінниця, де за час утримання характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувались. В 2017 році проходив лікування в лікарнях при ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» та ДУ "Райківська виправна колонія № 73", з 09.08.2017 відбуває покарання в ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)»

В ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» за час відбування покарання ОСОБА_6 два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог встановленого порядку відбування покарання та 5 разів заохочувався у встановленому законом порядку.

На виробництві установи працевлаштований в деревообробному цеху в якості підсобного працівника. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи тільки під контролем. Спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, намагається ставитися дбайливо, здійснює за ними належний догляд тільки під контролем адміністрації установи. Умисно уникає робіт із самообслуговування, не бачить необхідності в самостійному їх виконанні. Виконував роботи із благоустрою установи, однак на даний час умисно уникає від виконання даних робіт, не бачить необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Залучений до участі в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення» та «Фізкультура і спорт», проте ініціативи в їх реалізації не проявляє. Соціально-корисні зв`язки підтримує з сестрою шляхом телефонних розмов, отримав 2 посилки, 1 передачу, 2 короткострокових побачення. Вину в скоєному злочині згідно вироку суду не визнав, у вчиненому не розкаявся.

01.08.2016 комісією установи було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, що не стає на шлях виправлення.

04.09.2018 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

26.12.2018 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела свого виправлення.

22.04.2019 ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області замінено засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2016 за ч. 2 ст. 187 КК України, на більш м`яке покарання обмеження волі, на залишок невідбутого строку покарання 2 роки 4 місяці 3 дні. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29.05.2019 ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22.04.2019 скасовано, відмовлено засудженому ОСОБА_6 у задоволенні заяви про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України. На профілактичному обліку не перебуває.

З позиції установи відбування покарань, викладеної в характеристиці засудженого ОСОБА_6 , вбачається, що з урахуванням того, що за час відбування покарання ОСОБА_6 не проявив готовності до самокерованої та правослухняної поведінки, не досяг ступеня виправлення, визначеного вимогами КК України, а також те, що він раніше 4 рази притягувався до кримінальної відповідальності та знову скоїв злочин, та за час відбування покарання було застосовано ч. 5 ст. 72 КК України, у зв`язку з чим скорочено термін відбування покарання, адміністрація установи вважає, що застосування ст. 82 КК України засуджений ОСОБА_6 не заслуговує.

Згідно з положеннями, викладеними в ч.ч. 1, 3 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки та ресоціалізація засудженого свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних, в тому числі корисливих злочинів, та належних висновків не зробив та знову вчинив умисний тяжкий злочин, а саме розбій напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій. Протягом часу відбування покарання ОСОБА_6 отримав 2 дисциплінарних стягнення та 5 заохочень. Останнє заохочення до засудженого ОСОБА_6 було застосовано у липні 2019 року, з того часу заохочення не застосовувались.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29.05.2019, що міститься в особовій справі засудженого, було встановлено, що враховуючи наявні відомості про особу та поведінку засудженого, на той час засуджений не досяг тієї стадії виправлення, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах обмеження волі.

З часу встановлення таких обставин до засудженого було застосовано лише одне заохочення, він був працевлаштований лише з березня 2020 року, крім цього, не бажає брати участь в роботах благоустрою установи та не проявляє ініціативи в участі в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, до яких він залучений.

З наявної копії вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2016 вбачається, що ОСОБА_6 під час судового розгляду справи вини у скоєному не визнавав та не розкаювався у вчиненому, про що він заявив під час розгляду його клопотання.
З наданої суду довідки про отримання винагороди за виконані роботи ОСОБА_6 , а також копій договорів про надання послуг від 01.03.2019 та 01.03.2020, вбачається, що засуджений дійсно виконував роботи в установі періодично, зокрема протягом 4 місяців 2018 року, двох місяців (березня, травня) 2019 року та з березня 2020 року. Крім цього, в особовій справі засудженого містяться відомості про виконання робіт в установі в липні та серпні 2019 року. Будь-яких перешкод для працевлаштування в установі протягом іншого часу відбування покарання в судовому засіданні не встановлено.
При цьому, суд враховує позицію адміністрації ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)», яка вважає ,що застосування ст. 82 КК України засуджений ОСОБА_6 не заслуговує.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених, але також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів та безпосередньо кару засудженого. При цьому, відбування покарання у виді обмеження волі, передбачає можливість короткочасного виїзду за межі виправного центру, або ж проживання за межами гуртожитків після відбуття шести місяців строку покарання, що може сприяти вчиненню засудженим нових злочинів.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду клопотання засудженого ОСОБА_6 відомості про його особу, в тому числі тяжкість вчиненого ним злочину, його поведінку під час відбування покарання, відсутність заохочень протягом більше 9 місяців, ставлення до праці, а саме те, що він виконував роботи на виробництві установи за укладеними договорами лише в березні та травні 2019 року, та в подальшому лише з березня 2020 року, уникає виконання робіт із благоустрою установи та робіт із самообслуговування, не проявляє ініціативи в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_6 , з врахуванням яких подальше його виправлення можливе в умовах обмеження волі. Таким чином, суд вважає передчасним вирішення питання про заміну невідбутої засудженим частини покарання більш м`яким покаранням.

Виходячи з вищевикладеного, у задоволені заяви засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: