Справа № 161/8149/18
Провадження № 1-кп/161/187/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 26 грудня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000752, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 25.05.2018 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, гр.України, з вищою освітою, не заміжньої, не працюючої, не судимої,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачена ОСОБА_4 25.02.2018 близько 04.07 год., перебуваючи у приміщенні нічного клубу «Версаль», за адресою: м.Луцьк, пр.Президента Грушевського, 2, під час словесного конфлікту, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, нанесла кілька ударів скляним келихом в ділянку обличчя потерпілої ОСОБА_6 , спричинивши останній тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили непоправне знівечення обличчя, у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, різано-рвані рани обличчя (ділянка чола, верхньої повіки правого ока, брови, вилиці). Згідно висновку судово-медичного експерта №196 від 01.03.2018 закрита черепно-мозкова травма з струсом головного мозку, різано-рвані рани обличчя (ділянка чола, верхньої повіки правого ока, брови, вилиці) за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 6 діб. Згідно висновку судово-медичного експерта №333 від 03.05.2018 при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_6 були виявлені рубці на обличчі, які являють собою сліди заживших різано-рваних ран. Згідно поданих медичних документів для усунення рубців на обличчі ОСОБА_6 необхідне оперативне втручання косметична операція, тому дані рубці являються невиправними.
Таким чином, ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, тобто умисно нанесла потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили непоправне знівечення обличчя.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала. Цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, та витрат на правову допомогу не визнала. Суду дала показання, що 25.02.2019 перебувала разом з подругами в нічному клубі «Версаль», біля барної стійки замовили шампанське, випили пів бокала і пішли танцювати, повернувшись до барної стійки, взяла бокал в руку та відчула сильний поштовх в спину. Коли обернулась, то побачила раніше незнайому дівчину (як відомо зараз - ОСОБА_6 ). В ході розмови між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 першою нанесла їй удар в обличчя, а ОСОБА_8 - удар в плече. Після цього ОСОБА_6 схопила її за волосся та потягнула на танцювальний майданчик, де повалила на підлогу та, знаходячись зверху на ній, та почала наносити удари по обличчю, а ОСОБА_8 - удари по всьому тілу. Вказала, що не наносила удари потерпілій ОСОБА_6 , оскільки закривала своє лице від ударів останньої, а бокал, який був в неї в руках, при її падінні випав та розбився. Вважає, що порізи на обличчі потерпіла отримала внаслідок власної необережності, оскільки на підлозі було багато скла.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , її винуватість в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , що спричинило непоправне знівечення її обличчя, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового провадження доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_6 суду дала показання, що 25.02.2018 в нічному клубі «Версаль» між нею і обвинуваченою виник словесний конфлікт. Під час суперечки до них підійшла подруга обвинуваченої ОСОБА_9 та вилила бокал шампанського їй в обличчя, після чого це зробила і обвинувачена. ОСОБА_8 став між ними, щоб зупинити конфлікт, тоді інша подруга обвинуваченої, обійшовши його схопила її за волосся та почала тягнути. На що вона спочатку взяла лівою рукою, а потім двома руками за волосся обвинувачену та почала тягнути. Після цього обвинувачена нанесла їй удар бокалом в праву сторону обличчя, а її подруга продовжувала тягнути за волосся ззаду, в результаті чого вони разом з обвинуваченою впали на підлогу. ОСОБА_8 намагався їх розтягнути, але обвинувачена і надалі наносила їй лівою рукою удари частиною розбитого бокалу в обличчя. Підійшла охорона закладу та розборонила їх. Того ж дня, її було доставлено до Волинської обласної клінічної лікарні, де перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом різані рани обличчя, ЗЧМ, струс головного мозку по 07.03.2018, а в період з 30.03.2018 по 11.04.2018 - на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Нововолинської центральної лікарні. Просить задовольнити цивільний позов про відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 11 424,98 грн. (витрати на лікування, що стверджується чеками та медичною документацією щодо лікарських призначень), моральної шкоди в сумі 200 000 грн. та витрат для надання правової допомоги у розмірі 30 000 грн. Наполягала на суворому покарані обвинуваченої.
Свідок ОСОБА_10 суду дала показання, що 25.02.2018 вона разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували в нічному клубі «Версаль». Конфлікту вона не бачила, але бачила як до вбиральні прийшла потерпіла ОСОБА_6 і на її обличчі було декілька порізів та текла кров. До моменту конфлікту на потерпілій жодних тілесних ушкоджень не було.
Свідок ОСОБА_8 суду дав показання, що 25.02.2018 він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 близько 3.30 год. приїхали до нічного клубу «Версаль», розмістилися біля барної стійки. Компанія ОСОБА_4 постійно підходили та відходили від барної стійки. Пізніше обвинувачена ОСОБА_4 підійшла до нього дуже близько, хоча вільні місця біля барної стійки були. Побачивши це потерпіла ОСОБА_6 підійшла до неї та, взявши її за плече - попросила відійти, на що подруга обвинуваченої ОСОБА_11 вилила в обличчя потерпілої шампанське. Тоді він, з метою припинення конфлікту, став між ними, почалась словесна перепалка, в ході якої і обвинувачена вилила в обличчя потерпілої шампанське. Після чого вони вхопили один одного за волосся та впали, він намагався їх розборонити, але обвинувачена не зупинялася і продовжувала наносити удари бокалом в обличчя потерпілій. Тоді їх розборонили охоронці.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 08.05.2018 /з доданими фототаблицями/, проведеного в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_8 , вбачається, що останній розповів про обставини конфлікту, вказав на місце та розповів про механізм нанесення обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 . При цьому, такі показання відповідають його показаннями, даними безпосередньо в судовому засіданні.
Посилання сторони захисту на недопустимість даного доказу з огляду на не підписання ілюстрованих таблиць, що є додатком до протоколу слідчим та понятими, а у самому протоколі не зазначення, що ці таблиці є додатком не заслуговує на увагу оскільки, дана слідча дія проведена з дотриманням вимог ст.223 КПК України та відповідно до ст.240 КПК України. Протокол даної слідчої дії, складений у відповідності до норм ст.104, 105 КПК України.
Разом з тим, з ч.1, ч.3 ст.105 КПК України вбачається, що особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки, які повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою належного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста чи інших осіб, які брали участь у їх виготовленні та/або вилученні таких додатків.
Так, у протоколі проведення слідчого експерименту від 08.05.2018 вказано про те, що особам, які беруть участь у його проведенні повідомлено про застосування технічних засобів фіксації фотографування фотоапаратом «Nikon» (що засвідчено особистими підписами усіх учасників). ОСОБА_12 таблиці належним чином виготовлені (претензій до їх якості не має), їх відповідність завірена печаткою, участь у їх виготовленні брав лише слідчий, що і засвідчено його підписом.
Таким чином, підстав для визнання даного доказу недопустимим судом не встановлено, а тому, відповідно до ст.85, 86 КПК України, суд вважає його належним та допустимим, оскільки він прямо та опосередковано підтверджує винуватість ОСОБА_4 у вчиненні нею вказаного кримінального правопорушення, та покладає в основу даного вироку.
Свідок ОСОБА_13 суду дала показання, що 25.02.2019, перебуваючи в нічному клубі «Версаль» близько 4.00 год. разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_14 замовили шампанське та стояли біля барної стійки. Згодом до обвинуваченої ОСОБА_4 підійшла ОСОБА_6 та штовхнула її ніби-то через те, що остання чіплялася до її хлопця. В ході чого виник конфлікт, ОСОБА_8 (хлопець потерпілої) наніс удар обвинуваченій ОСОБА_4 , а потерпіла ОСОБА_6 схватила останню за волосся та потягнула на танцювальний майданчик. Тоді обвинувачена ОСОБА_4 впала закриваючи руками обличчя, потерпіла ОСОБА_6 сіла на неї та почала наносити удари в область голови, а ОСОБА_8 - наносив удари по тілу обвинуваченої. Вона намагалася розборонити їх, схопила ОСОБА_8 за руку і він її поранив гострим предметом. Тоді підійшла охорона закладу та розборонили їх.
Показання даного свідка в частині обставин нанесення ударів потерпілій обвинуваченою на танцювальному майданчику, судом до уваги не беруться, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами. Більше того, дані показання свідка, а також показання обвинуваченої про отримання порізів обличчя потерпілою внаслідок власної необережності через велику кількість скла на підлозі, на думку суду, з врахуванням їх інших показань, є неспроможними та невідповідними. Так, обвинувачена та свідок стверджували, що потерпіла, перебуваючи зверху на обвинуваченій наносила їй удари, тоді запитання яким же чином, вона могла поранити своє обличчя в скло, яке перебувало на підлозі, на думку суду, залишається риторичним, та не потребує відповіді. В зв`язку з наведеним, суд не бере до уваги їх показання та вважає такими, що дані виключно для уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченою.

З відеозапису з камер відеоспостереження нічного клубу «Версаль», що за адресою: пр.Грушевського, 2 м.Луцька, наданого директором ТзОВ «фірма Версаль ЛТД» на запит слідчого №7521/58/02-18, за період з 03.00 год. по 05.00 год. 25.02.2018, дослідженого безпосередньо в судовому засіданні вбачається, що 25.02.2018 о 04.00 год. особа, схожа ОСОБА_6 стоїть поблизу ОСОБА_8 , позаду нього наявна барна стійка, на якій стоять дві сумки чорного кольору, за ними декілька келихів із рідиною прозорого кольору. О 04:06 год. в напрямку барної стійки йдуть три дівчини, перша дівчина починає передавати двом іншим - ОСОБА_4 та ОСОБА_14 бокали. ОСОБА_6 йде у напрямку барної стійки. О 04:06:42 ОСОБА_6 правою рукою відштовхує ОСОБА_4 , яка тримає в лівій руці бокал. ОСОБА_8 встає із стільця та стає між ОСОБА_6 та дівчатами, після цього одна з дівчат (згідно показаь свідків - ОСОБА_11 ) виплескує рідину із келиха на ОСОБА_6 , остання відходить до барної стійки та повертається, після чого між даними дівчатами відбувається словесний конфлікт. О 04:07 ОСОБА_4 стає навпроти ОСОБА_6 , відходять одна від одної, після чого ОСОБА_4 виплескує рідину із бокалу в напрямку ОСОБА_6 . Остання обходить ОСОБА_8 та хапає обвинувачену правою рукою за волосся, одна з дівчат, яка знаходиться позаду ОСОБА_6 , хватає її за волосся однією рукою та тягне в напрямку танцювального майданчика, а потерпіла продовжує тримати обвинувачену за волосся та тягне її в тому ж напрямку. Після чого, витягнутою рукою обвинувачена наносить удари бокалом у напрямку ОСОБА_6 .

Вказаний диск був досліджений згідно протоколу огляду документу, визнано речовим доказом, згідно постанови слідчого від 05.03.2018 та залишено у матеріалах кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на недопустимість вказаного доказу (диску), в зв`язку з ненаданням оригіналу (чи дублікату) здобутої у такий спосіб інформації та посилання захисника на те, що йому не було відкрито його оригіналу, в зв`язку з чим дані докази є недопустимими, не заслуговує на увагу з наступних підстав.

Відповідно до ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язані надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні ( в тому числі речові докази, документи та ін.). Згідно ч.9 цієї ж статті сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити факт надання їм доступу із зазначенням найменування таких матеріалів.

Так, згідно протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 16.05.2018 року учасникам надано доступ до усіх матеріалів кримінального провадження (без обмежень у часі). Згідно ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Таким чином, вказане свідчить про те, що стороною обвинувачення такі докази усім учасникам відкривались.

Встановлено, що до матеріалів провадження додано копію відеозапису, записаного, відповідно до протоколу приєднання до матеріалів на DVD-диск із маркувальним позначенням «Arena» 4,7 Gb, який і був предметом безпосереднього дослідження в судовому засіданні, де відображено саме подію вчинення кримінального правопорушення, встановлено її відповідність показанням потерпілої, клопотання ні від сторони захисту, ні від сторони обвинувачення про необхідність призначення експертизи відеозаписів, не надходили, а тому суд, на підставі вищевикладеного, вважає дані докази належними та допустимими, відповідно до ст.85, 86 КПК України, та кладе їх в основу вироку.

Згідно висновку експерта №196 від 01.03.2018 потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, різано-рваних ран обличчя (ділянки чола, верхньої повіки правого ока, брови, вилиці). Струс головного мозку виник від травмуючої дії тупого предмета. Різано-рвані рани обличчя виникли від комбінованої дії тупого та гострого предметів. Всі вищевказані ушкодження цілком могли виникнути за обставин та в час вказаних в постанові, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 6 діб. Ушкодження отримані гр. ОСОБА_6 не мали ознак небезпеки для життя в момент спричинення, виникнення їх в результаті падіння з висоти власного зросту, зважаючи на характер, кількість, локалізацію виключається.
Згідно висновку експерта №333 від 03.05.2018 у потерпілої ОСОБА_6 виявлено рубці на обличчі, які являють собою сліди заживших різано-рваних ран. Згідно поданих медичних документів для усунення рубців на обличчі ОСОБА_6 необхідне оперативне втручання косметична операція, тому дані рубці являються невиправними.
Посилання сторони захисту на недопустимість даних доказів (висновків експертиз), оскільки вони проведені з порушенням кримінального процесуального законодавства не заслуговує на увагу.
Так, відповідно до Закону України «Про судову експертизу» судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності та повноти досліджень. Незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечується, зокрема, кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Згідно ст.13 п.1 ч.1 вказаного Закону судовий експерт має право подавати клопотання про надання додаткових матеріалів.
Так, з матеріалів провадження, висновків експертиз та пояснень експерта вбачається, що для проведення відповідних експертних досліджень, йому були надані усі необхідні документи для її проведення (клопотання про надання додаткових документів або ж відповідь про неможливість надання відповідей, в зв`язку з ненаданням документів чи їх недостатністю відсутні).
Експерт ОСОБА_15 суду дав показання, що ним був виконаний висновок судово-медичного експерта №196 від 01.03.2018. Висновок проводився згідно даних медичної картки хворого, яка перебувала на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні, в якому були описані тілесні ушкодження та встановлений діагноз. Окрім того, ним був виконаний додатковий висновок судово-медичного експерта №333 від 03.05.2018, відповідно до якого та за наявності додаткових медичних документів, при обстеженні гр. ОСОБА_6 були виявленні рубці на обличчі, які являли собою заживші різано-рвані рани, для усунення яких потрібне оперативне втручання, а тому дані рубці являються невиправними.
Відповідно до п.2.1.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я №6 від 17.01.1995 року, судово-медичний експерт не кваліфікує ушкодження обличчя як знівечення, оскільки це поняття не є медичним. Він визначає вид ушкодження, його особливості і механізм утворення, встановлює, чи є це ушкодження виправним або невиправним. Під виправністю ушкодження належить розуміти значне зменшення вираженості патологічних змін (рубця, деформації, порушення міміки тощо), з часом чи під дією нехірургічних засобів. Коли ж для усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція), то ушкодження обличчя вважається невиправним.

Наведене кореспондується з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п.27 постанови № 2 від 7 лютого 2003 року „Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", згідно яких, визначення наявності знівечення обличчя є компетенцією суду. Встановлювати ж, чи є знівечення обличчя непоправним, необхідно за допомогою судово-медичної експертизи. Водночас треба мати на увазі, що висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватися судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставин його вчинення та про його кримінально-правову кваліфікацію.

Умисним тяжким тілесним ушкодженням за ознакою непоправного знівечення обличчя слід вважати за одночасної наявності двох обставин: 1) таких патологічних змін обличчя, які його спотворюють, надають огидливості, відвертають від себе і 2) для усунення цих змін необхідне хірургічне втручання.

Отже, знівечення обличчя визначається стосовно будь-якої потерпілої особи, виходячи з естетичної оцінки нормального вигляду обличчя, та має місце тоді, коли ушкодження обличчя, будучи неусувним, надає обличчю відразливого, потворного, відштовхуючого зовнішнього вигляду.

Як встановлено вище висновком судово-медичної експертизи №333 для усунення рубців на обличчі ОСОБА_6 необхідне оперативне втручання косметична операція, тому дані рубці являються невиправними.
Зважаючи на вік потерпілої, її сімейний стан, стать, суд вважає, що життя потерпілої після наслідків нанесених обвинуваченою тілесних ушкоджень змінилось, вона в деякій мірі соромиться свого зовнішнього вигляду, вважає, що її обличчя спотворене.

У зв`язку з наведеним та враховуючи, що такі ушкодження є непоправними, суд приходить до висновку, що останній спричинені непоправні знівечення обличчя.

Таким чином, аналіз викладеного в сукупності з дослідженими в суді доказами, доводить винуватість ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме, спричинення потерпілій умисного тяжкого тілесного ушкодження за ознакою непоправного знівечення обличчя.

Таким чином, судом критично оцінюються показання обвинуваченої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_13 про те, що вона не вчиняла умисних дій, що спричинили настання тілесних ушкоджень, з непоправним знівеченням обличчя потерпілій ОСОБА_6 , оскільки вони є суперечливими (суперечать дослідженим доказам у справі), не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченої суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене нею кримінальне правопорушення, а показання свідка ОСОБА_13 як сприяння уникнення обвинуваченої від відповідальності, в зв`язку з перебуванням у дружніх відносинах.
Враховуючи, що показання потерпілої ОСОБА_6 дані нею безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, стверджуються і показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , відповідають висновкам експертиз та роз`ясненням експерта ОСОБА_15 , медичній документації, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя, кваліфікуючи її дії за ст. 121 ч.1 КК України.
При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винної.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.ст.66,67 КК України, суд не вбачає.
Обвинувачена ОСОБА_4 вину не визнала, а тому і не розкаялася, в зв`язку з чим потерпіла наполягала на суворій мірі покарання, вчинене нею кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, однак вона є особою молодого віку, не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце проживання, саме потерпіла була ініціатором даного конфлікту, а тому врахувавши наведені обставини у їх сукупності, та матеріали досудової доповіді, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та їй слід призначити покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням максимального іспитового строку, та покладенням обов`язків, згідно ст. 76 КК України.
На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для її виправлення та попередження вчинення нею нових правопорушень.
На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування завданої матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково:

- стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в сумі 2 571 (дві тисячі п`ятсот сімдесят одну) грн. 95 (дев`яносто п`ять) коп.;
- стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 завдануморальну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн.;

- стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в розмірі 30 000 (тридцять тисяч)грн.

Матеріальна шкода судом стягується відповідно до ступеню вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення та в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, з врахуванням лікарських призначень та витрат, понесених потерпілою на лікування.

Внаслідок ушкодження здоров`я з вини обвинуваченої, потерпіла отримала непоправне знівечення обличчя, у зв`язку із чим перебувала на стаціонарному лікуванні та отримувала необхідні косметологічні консультації для їх усунення, що, на думку суду, безумовно супроводжувалось фізичними та моральними стражданнями.

Критерії визначення розміру компенсації моральної шкоди прописані в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про компенсацію моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, згідно із п. 9 якої, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

З огляду на викладені критерії та зважуючи на фізичні та моральні страждання потерпілої, якій спричинене тяжке тілесне ушкодження за ознакою непоправного знівечення обличчя, з приводу якого вона певний час уже знаходилася на лікуванні, їй необхідне проведення пластичних операцій, тому таке лікування на даний час не завершене, враховуючи тривалість її моральних переживань, викликаних втратою звичного їй способу життя, соціальних зв`язків, сором`язливістю перед оточуючими через свій зовнішній вигляд, суд вважає, що сума в розмірі 30 000 гривень буде розумним та справедливим розміром компенсації.

Витрати за надання правової допомоги стверджуються актами приймання-передачі виконаних робіт, банківськими квитанціями, звітом про виконання договору про надання правової допомоги.

В решті позовних вимог потерпілої відмовити.

Відмовляючи в позові в частині відшкодування матеріальної шкоди, понесеної внаслідок доїзду та інших витрат, в частині придбання побутових предметів та медикаментів суд виходить із того, що дані витрати не випливають із лікарських призначень, а тому не є витратами, пов`язаними із лікуванням; матеріальні витрати, сплачені як благодійні внески, не підлягають до стягнення, так як благодійні внески не є обов`язковими для сплати та сплачуються у добровільному порядку, а тому не є витратами на лікування.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України залишити у матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування завданої матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково:
- стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в сумі 2 571 (дві тисячі п`ятсот сімдесят одну) грн. 95 (дев`яносто п`ять) коп.;
- стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 завдануморальну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн.;

- стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в розмірі 30 000 (тридцять тисяч)грн.

Речові докази:
-DVD диск для лазерних систем зчитування інформації «Arena» - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1