ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/818/16-к
Провадження по справі № 1-кп/514/36/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2020 року
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 25 квітня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Березине Тарутинського району Одеської області, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02.03.2012 Тарутинським районним судом Одеської областi за ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 роки 6 місяців позбавлення волi, звільнений 16.12.2015 року за ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2015 року умовно-достроково невідбутий строк 8 місяців 23 дня, судимість не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 24.04.2016 р., діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, з території подвір`я домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканцем якого є ОСОБА_7 , скоїли крадіжку металобрухту, загальною вагою 95 кілограм, вартістю згідно висновку 3 гривні 20 копійок за 1 кілограм чорного металу, загальною вартістю 304 гривні.

Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спричинили ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 304 гривні.

Окрім цього, 07.05.2016 ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, з території сільськогосподарського подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , скоїли крадіжку зерно суміші ячменю та пшениці в кількості 282 кілограми, вартістю згідно висновку 3 гривні 10 копійок за один кілограм, загальною вартістю 874 гривні 20 копійок та з вищезазначеного будинку, скоїли крадіжку бувшого у вжитку телевізора марки «Samsung», модель CS-21K30ZYQ, сірого кольору, вартістю згідно експертного висновку 1100 гривень та бувшого у вжитку покривала червоного кольору з візерунками у вигляді квітів, вартістю згідно експертного висновку 80 гривень.

Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спричинили ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 2054 гривні 20 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, детально розповівши про обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро кається в скоєному, просить суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності. Претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просить призначити останньому покарання відповідно до діючого законодавства.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності. Від пред`явлення цивільного позову відмовився. Претензії матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які його характеризують. Зміст цих обставин вірно розуміються обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду не має, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України є рецидив злочину, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , до якого на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2015 року застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд бере до уваги вчинення ним нового злочину протягом невідбутої частини покарання за вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 02.03.2012 року, отже обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, а саме за сукупністю вироків.

Також, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набранням вироком законної сили необхідно залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За приписами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває у режимі попереднього ув`язнення з 25 січня 2020 року.

Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VІІІ, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Отже, зазначений закон погіршує становище обвинувачених у порівнянні з попередньою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінальні правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність (КК України), що діяв на час вчинення цього діяння.

За приписами ч.ч. 2, 4 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотню дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність особи або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що злочин вчинено 24.04.2016 року, та 07.05.2016 р. тобто в період дії КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_4 має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі і по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів та судових витрат буде вирішено після розгляду кримінального провадження, матеріали з якого були виділені в окреме провадження відносно іншої особи.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд ,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначену за вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 02.03.2012 р., остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (три) роки 2 (два) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін, у вигляді тримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 22).

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі термін знаходження під вартою з 25.01.2020 року по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання - 25.01.2020 р.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити потерпілим.

Суддя ОСОБА_1