Номер провадження: 11-сс/813/807/20
Номер справи місцевого суду: 947/5393/20 1-кс/947/5792/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2020 року, постановлену за результатами розгляду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Республіці Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджану, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування ОСОБА_11 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , яке мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на момент розгляду клопотання не зменшились, а також неможливістю застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з метою запобігання наявним ризикам.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2020 рокубуло відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 13.06.2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_3 - цілодобово.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні не було доведено наявність обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор місцевої прокуратури зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що слідчим суддею взагалі не враховано, що підозрюваний ОСОБА_11 не має стійких соціальних зв`язків, зокрема не працює, не має засобів для існування.

Крім того прокурор зазначає, що існують ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду, знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, на що слідчим суддею належної уваги приділено не було.

На думку прокурора, більш м`які запобіжні заходи, з урахуванням особи підозрюваного, не забезпечать його належної поведінки та дадуть змогу ухилитися від органів слідства та суду.

На підставі цього, прокурор місцевої прокуратури просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при обґрунтуванні наявності ризиків, а також обґрунтованості підозри, у повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею наявність заявлених слідчим ризиків та те, що підозрюваний зокрема не працює, не має засобів для існування, з таких підстав.
Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Так, слідчий суддя обґрунтовано вважав встановленим наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що з огляду з огляду на його тяжкість та тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку його подальшого можливого визнання винним у його вчиненні у встановленому законом порядку судом, слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження не зменшився та продовжує існувати.
Також слідчий суддя враховував, що підозрюваному відомі особи потерпілого та свідків, а тому обґрунтовано вважав, що не зменшився та продовжує існувати ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитаний на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного можуть змінити показання під час судового розгляду.
Крім того, слідчий суддя враховував, що викрадені речі, на теперішній час в повній мірі органом досудового розслідування не встановлені, а тому не зменшився та продовжує існувати ризик можливого знищення підозрюваним речей, які мають значення доказів в рамках даного кримінального провадження наявний.
Зважаючи на інкримінований підозрюваному злочин за обставинами, як вони викладені у клопотанні та письмовому повідомленні про підозру, який носить корисливий характер та спрямований на порушення права власності потерпілої особи, з огляду на ту обставину, що слідчим суддею не було встановлено офіційного місця роботи підозрюваного, а відтак і його офіційного та постійного заробітку, слідчий суддя також дійшов до переконання про доведеність того, що не зменшився та продовжує існувати ризик у вигляді можливого вчинення підозрюваним іншого корисливого кримінального правопорушення проти власності.
Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про неврахування слідчим суддею наявність заявлених слідчим ризиків та те, що підозрюваний зокрема не працює, не має засобів для існування, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, слідчий суддя обґрунтовано врахував вагомість доказів про вчинення кримінального правопорушення, обставини інкримінованого ОСОБА_12 злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим слідчим суддею вірно прийнято до уваги і той факт, що підозрюваний ОСОБА_11 є одруженим, при цьому його дружина перебуває у стані вагітності, в зв`язку чим потребує хоча б побутової допомоги та підтримки. Крім того, підозрюваний ОСОБА_11 на утриманні має малолітню дитину, що з огляду на ту обставину, що останній має постійне місце проживання на території м. Одеси й є особою раніше не судимою, свідчить про наявність у останнього міцних соціальних зв`язків.

Згідно з приписами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що докази про те, що заявлені в клопотанні ризики виправдовують тримання особи під вартою, що є винятковим запобіжним заходом, є недостатніми, тому обґрунтовано вважав, що шляхом застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останнього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, може бути досягнуто мети застосування вказаного запобіжного заходу, оскільки в повній мірі буде забезпечено належну процесуальну поведінку підозрюваної особи.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; є одруженим, при цьому його дружина перебуває у стані вагітності, підозрюваний ОСОБА_11 на утриманні має малолітню дитину, постійне місце проживання на території м. Одеси, що свідчить про наявність у останнього міцних соціальних зв`язків. Для запобігання ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження існують інші процесуальні важелі, більш м`які, а ніж тримання особи під вартою.

Оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є обґрунтованим, оскільки даний вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб, з якими він скоїв злочин.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 180, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2020 рокупро застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4