Провадження № 1кп-200-414-19
Справа № 200/5281/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Бабушкінський районний суд
м.Дніпропетровська
у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Дніпро обвинувальний акт за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Межова, Межівського р-ну, Дніпропетровської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.354 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.354 КК України.
Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_6 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з тим, що прокурором до ЄРДР було внесено завідомо недостовірну кваліфікацію за ч.3 ст.369-2 КК України, необхідні ознаки якої відсутні у заяві про вчинення правопорушення і яка повинна була бути розглянута у порядку Закону України «Про звернення громадян». Під час досудового розслідування 29.03.2019 кваліфікація дій ОСОБА_6 була вдруге змінена на ч.3 ст.354 КК України та 30.03.2019 йому було повідомлено про нову підозру. У цей же день, 30.03.2019 прокурор затвердив обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та скерував його до суду, що грубо порушило право обвинуваченого мати можливість захищатися, шляхом надання нових клопотань та оскарження дій слідчого до слідчого судді. Окрім цього, захисниками було підготовлено та залучено до провадження клопотання щодо проведення процесуальних дія, які б спростували б повідомлену ОСОБА_6 підозру за ч.3 ст.354 КК України, а кримінальне провадження підлягало б закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Однак, клопотання слідчим було задоволено лише частково. До цього часу у кримінальному провадженні обставини звернення заявника ОСОБА_8 та його дружини ОСОБА_9 до ОСОБА_6 , а ні процесуальним діями, а ні документально не підтверджено. В порушення вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не містить формулювання обвинувачення, якого вимагає ч.1 ст.337 та п.2 ч.3 ст.374 КПК України, таких, як місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. У обвинувальному акті слідчим лише викладено зміст підозри, а також частина фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , і правова кваліфікація кримінального правопорушення, а не обвинувачення, у зв`язку з чим ОСОБА_6 не набув статусу обвинуваченого, що унеможливлює судовий розгляд та здійснення захисту від обвинувачення, яке не сформульовано. Окрім цього, у порушення вимог п.4 ч.2 ст.291 КПК України, слідчим в обвинувальному акті не вказано усіх слідчих та прокурорів, які приймали участь у досудовому розслідуванні. Також, в порушення вимог п.9 ч.2 ст.291 КПК України, прокурором не затверджено обвинувальний акт, не скріплено його гербовою печаткою, що є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу та має місце відсутності належного підтвердження повноважень прокурора. Крім вищевикладеного, незаконне внесення відомостей до ЄРДР за завідомо завищеною правовою кваліфікацією (ч.3 ст.269-2 КК України) може свідчити про прагнення стороною обвинувачення незаконного отримання та проведення НСРД, які стороною захисту також не визнаються та у проведенні експертиз щодо них, слідчим необгрунтовано та незаконно було відмовлено. У зв`язку з цим усі можливі докази, згідно доктрини «плодів отруєного дерева», мають бути визнані недопустимим, так як отриманні у ході незаконно зареєстрованого провадження, а згідно ч.3 ст.17 КПК України підозра, обвинувачення не можуть грунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. На підставі викладеного просять повернути обвинувальний прокурору.

Прокурор заперечував проти задоволення заявленого клопотання, оскільки вважає що обвинувальний акт відповідає вимогам діючого законодавства і кримінальну справу можливо призначити до розгляду у судове засідання.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити з наступних підстав.

Згідно діючого законодавства обвинувальний акт та додатки до нього повинні відповідати вимогам КПК України.

Відповідно до ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство). Крім того, в ньому повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення за кожним епізодом обвинувачення та щодо кожного обвинуваченого.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, його роль у вчиненні злочину; вид та розмір матеріальної шкоди спричиненої вчиненням кримінального правопорушення. Зазначені данні повинні бути викладені в формулюванні обвинувачення з іншими кваліфікуючими ознаками вчиненого кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

У відповідності до кримінально-процесуального законодавства України судовий розгляд справи проводиться у межах висунутого особі обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті і законом передбачена можливість прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду справи по суті тільки у разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Як вбачається з вимог ст.374 КПК України, суд у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначає формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнано судом недоведеним; а в разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

В рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» та в рішенні від 09.10.2008 у справі «Абрамян проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має право бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, т.б. про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту»; «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». Таким чином, надання у кримінальній справі повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду в тлумаченні ст.6 Конвенції.

Однак, як вбачається з направленого до суду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , останній містить лише викладені фактичні обставини справи встановлені досудовим розслідуванням, при цьому в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, яке відповідно до вимог ст.374 КПК України суд повинен зазначити при постановленні остаточного рішення по справі.

Зазначення прокурором в обвинувальному акті про те, що « ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.354 КК України, а саме в одержані працівником підприємства, який не є службовою особою, неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням становища, яке займає працівник на підприємстві, в інтересах того, хто надає таку вигоду», суд не може розцінювати як формулювання обвинувачення і тому приходить до висновку про відсутність пред`явленого конкретизованого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_6 щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення з зазначенням складових правової кваліфікації його дій, що порушує його право на захист.

У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, має як найменш таке право: бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причину обвинувачення проти неї.

Вказані недоліки обвинувального акту, його не конкретність та неповнота, порушують право обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачене ст.42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист, чим істотно порушується право на захист обвинуваченого.

У відповідності до ст.ст.409, 412 КПК України безумовною підставою для скасування будь-якого рішення суду першої інстанції, обвинувального чи виправдувального вироків, є порушення права на захист обвинуваченого, яке полягає в тому числі у відсутності конкретизованого формулювання обвинувачення у вироку суду. Тому виходячи з того, що суд повинен забезпечити реалізацію права на захист обвинуваченому, як під час судового розгляду справи так і під час підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту з додатками з наведених підстав прокурору.

У відповідності до кримінально-процесуального законодавства України судовий розгляд справи проводиться у межах висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті і законом передбачена можливість прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду справи по суті тільки у разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Як вбачається з направленого до суду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , органом досудового розслідування обставини кримінального правопорушення встановлені, однак, викладені в обвинувальному акті з порушенням вимог ст.ст.91, 291 КПК України, що унеможливлює в подальшому можливість прокурора змінити обвинувачення в суді.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним обвинувальний акт та додатки до нього щодо ОСОБА_6 повернути прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Твердження захисту, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору, так як обвинувальний акт не набув статусу офіційного документу тому, що на ньому не має печатки установи, та в ньому не вказані усі слідчі та прокурори, які приймали участь під час досудового розслідування, суд вважає безпідставним, оскільки дані вимоги до обвинувального акту не передбачені кримінально-процесуальним законодавством.

Інші факти, зазначені стороною захисту в клопотанні про повернення обвинувального акту, не можуть бути підставою для направлення обвинувального акту прокурору, оскільки вони стосуються питань оцінки доказів та питання обгрунтованності пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення. А зазначені питання вирішуються судом під час судового розгляду справи по сутті та у нарадчій кімнаті при постановлені остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.314, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.354 КК України, та додатки до нього повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська