03.03.2020
Справа № 642/1169/20
Провадження № 1-кс/642/422/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, винесене в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000519 від 28 лютого 2020 року, розпочатого за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна,-

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернулась слідчий Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту на майно, вказуючи, що в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000519 від 28 лютого 2020 року, розпочатого за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 27.12.2020, приблизно о 19:00 годин, знаходячись за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 1, невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив про те, що 27.02.2020, знаходячись на Привокзальній площі у м. Харкові приблизно о 19:00 годині він попросив невідомого чоловіка придбати йому сім-карту та передав останньому грошові кошти в сумі приблизно 480 євро. Після чого невідомий чоловік повернув ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 370 євро, при цьому сім-карту не купив. Тим самим чоловік шахрайським шляхом заволодів його грошовими коштами в сумі 110 євро.

В ході огляду місця події від 27 лютого 2020 року, за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були виявлені та вилучені грошові кошти, а саме: купюри номіналом 20 євро в кількості 5 (п`яти) штук: SA, VA, RA, ZA, UD.

Вищевказані предмети були оглянуті та визнані речовим доказом по вищевказаному кримінальному провадженню.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що вищевказане майно має доказове значення у кримінальному провадженні, з метою притягнення винних до кримінальної відповідальності та визнання належними доказами речей, виявлених та вилучених в ході огляду місця події, необхідно накласти арешт на вилучені в ході проведення огляду місця події речі. Крім того, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного предмету, який є важливим речовим доказом по кримінальному провадженню, що може перешкодити встановленню істини по справі.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000519 від 28 лютого 2020 року, розпочатого за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході огляду місця події від 27 лютого 2020 року, за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були виявлені та вилучені грошові кошти, а саме: купюри номіналом 20 євро в кількості 5 (п`яти) штук: SA, VA, RA, ZA, UD.

Постановою слідчого вказані речі були визнані речовими доказами.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив слухати клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим в судовому засіданні доведено, що зазначене вище вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаних речей може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказані речі мають доказове значення для даного кримінального провадження, а також під час досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні судових експертиз і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту на вказані вилучені речі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:

Клопотання слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, винесене в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000519 від 28 лютого 2020 року, розпочатого за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на купюри номіналом 20 євро в кількості 5 (п`яти) штук: SA, VA, RA, ZA, UD, які були вилучені в ході огляду місця події від 27.02.2020 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що вказані предмети мають суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а власником майна - у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1