Дата документу 16.06.2020
Справа № 334/5076/19
Провадження № 1-кс/334/1170/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

слідчого - ОСОБА_3

представника скаржника

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0002292 від 04 липня 2019 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України в порядку передбаченому ст.ст.303-307 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2020 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_5 в порядку ст.ст.303-307 КПК України в якій вона просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 27 лютого 2020 року слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , внесеного до ЄРДР під №0002292 від 04 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Крім цього просить зобов`язати орган досудового слідства призначити судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю транспортно-трасологічні дослідження з метою визначення місця наїзду на пішохода. Провести слідчі експерименти та додатковий огляд місця ДТП з відео фіксацією у присутності представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 та за участю: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 під час якого: усунути невідповідності часу руху пішохода; усунути невідповідності припущені щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині під час проведення вимірів видимості; у разі встановлення експертним шляхом місця наїзду врахувати це під час проведення слідчих дій. З урахуванням об`єктивно встановлених вихідних даних, призначити судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю дослідження обставин ДТП у іншій експертній установі. Призначити судово-медичну експертизу з метою встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_5 внаслідок ДТП. Провести інші необхідні слідчі та процесуальні дії.

Скарга обґрунтована тим, що 04 липня 2019 року, приблизно о 07 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-110557», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Демократичної, з боку вул. Фрезерної, в напрямку вул. Передової, в м. Запоріжжі, зі швидкістю понад 80 км/г, що значно перевищує максимально дозволену швидкість руху в населених пунктах.

В цей час, проїзну частину вул. Демократичної, по пішохідному переходу, визначеному дорожніми знаками та розміткою, перетинала пішохід ОСОБА_5 .

Водій, ОСОБА_6 , внаслідок значного перевищення дозволеної швидкості руху в населеному пункті, позбавив себе можливості виконати вимоги п.п. 18.1. та 12.3. Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 18.1. «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»

п. 12.3. «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,

що призвело до скоєння ДТП, в результаті якого, потерпіла отримала значні тілесні ушкодження та майже рік прикута до ліжка. У зв`язку з отриманням травм у ДТП її визнано інвалідом 1 групи (копія акту МСЕК додається).

За фактом зазначеної події 04 липня 2019 року за ст.286 КК України було відкрито кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002292.

27 лютого 2020 року слідчим Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з нібито відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину. На думку слідчого причиною зазначеної ДТП стали дії пішохода, які призвели до вказаних наслідків.

З даною постановою потерпіла та її представник категорично не згодні, та вважають її передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України «кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності … прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом».

ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що «…на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

п. 3: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником».

У матеріалах кримінального провадження існує чимало доказів, які свідчать про явне порушення Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 та прямо вказують на його злочинні дії. Крім того, матеріали справи містять докази, які суперечать один одному. Цим доказам не дана належна оцінка, а суперечності не усунуті. Але, незважаючи на це слідчим прийнято рішення про закриття провадження без усунення зазначених порушень на неповноти досудового слідства, що фактично й призвело до невірної оцінки доказів та прийняття незаконного рішення.

Так, слідчий доходить до висновку, що пішохід нібито перетинала проїзну частину у невстановленому для пішохідного переходу місці, і тому не мала переваги в русі, що і стало на його думку причиною ДТП.

На спростування цього достатньо вивчити протокол огляду місця ДТП та схему до нього. У відповідності до схеми, в місці де скоєно наїзд, є позначений дорожніми знаками та розміткою пішохідний перехід. Розташування транспортного засобу та всієї слідової інформації безперечно свідчить про помилку слідчого або певну зацікавленість у невірному встановленні обставин пригоди.

На її думку, саме з цієї причини слідчий не призначив у справі судову транспортно-трассологічну експертизу, на провадження якої слід було поставити питання про визначення місця наїзду з урахуванням об`єктивних даних та слідової інформації, отриманої під час огляду місця ДТП.

З цієї ж схеми вбачається, що гальмівний шлях автомобіля «ЗАЗ-110557», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 складає 31 метр ! У відповідності до дослідницької частини висновку експерта №9-702 (стор. 7, аркуш справи 145) швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 складала не менше 82,3 км/г. Тобто, порушення вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_6 є явними і нічим не спростовані.

Закриваючи провадження у справі, слідчий посилається лише на єдиний доказ, яким досліджувалися обставини ДТП висновок судової експертизи №9-702. Але слід зазначити, що під час дослідження експерт мав можливість користуватися лише тими вихідними даними, які було йому надано слідчим та не мав права використовувати інші дані. Дані для провадження експертизи встановлюються під час огляду місця ДТП та слідчих експериментів. Слід звернути увагу, що за участю потерпілої такої слідчої дії не було проведено взагалі. Тому, експерт був позбавлений можливості надати оцінку ситуації з урахуванням її показів (стор. 11-12 висновку).

Інші дані, які вимушений був використовувати експерт не відповідають дійсності та отримані не вірно, не об`єктивно та з порушенням Методичних рекомендацій. Це напряму стосується зокрема слідчих експериментів зі свідками пригоди та додаткового огляду місця ДТП, проведеного за участю водія ОСОБА_6 .

Так, протоколами зазначених слідчих дій, зазначено, що потерпіла нібито перебігала проїзну частину перед двома транспортними засобами. У відповідності до вимірів темпу руху (які співпадають один з одним до десятої долі секунди!!!) пішохід подолала ділянку довжиною 5 метрів за 2,5 секунди. Згідно із таблицею швидкості руху пішоходів відповідної категорії за віком та статтю, ОСОБА_5 повинна була рухатись на межі граничної швидкості прискореного бігу. Можливо це б було важко поставити під сумнів за умови відсутності у ОСОБА_5 деяких хронічних захворювань. По-перше: потерпіла людина похилого віку (понад 70 років) і по-друге: досить тривалий час знаходиться під постійним наглядом лікарів з приводу варикозної хвороби нижніх кінцівок; ДОА колінних суглобів; церебрального атеросклерозу II ступеня; дисциркуляторної енцефалопатії II ступеня в поєднанні з гіпертонічною хворобою II ступеня. Зазначені хвороби не дають змоги не то щоб швидко бігати, а навіть тривалий час спокійно ходити. Та і яка взагалі може бути необхідність бігти на межі людських можливостей по пішохідному переході, де пішохід має безперечну перевагу в русі.

З приводу визначення темпу руху пішохода, який використовував слідчий під час експерименту припущено чи мало інших помилок, які призвели до невірного визначення інших вихідних даних, таких як наприклад відстані небезпеки.

Згідно з протоколом огляду місця ДТП та огляду автомобіля «ЗАЗ-110557», реєстраційний номер НОМЕР_1 встановлено, що пошкодження на транспортному засобі від первинного контакту з пішоходом розташовані у лівому передньому куту кузову автомобіля, а зокрема в районі лівої передньої фари. Пошкодження розташовані на відстані 10-15 см від лівого краю транспортного засобу. Це безперечно свідчить про те, що для виходу з коридору небезпеки потерпілій потрібно було б зробити менше ніж півкроки!! З урахуванням такого швидкого бігу та відстані 10-15 см, пішохід безперешкодно могла б покинути коридор небезпеки за умови руху автомобіля із дозволеною швидкістю. Проте, обрана швидкість руху водієм ОСОБА_6 82,3 км/ч, позбавила його можливості уникнути наїзду.

На її думку, саме з цієї причини, всі свідки та водій змінили покази в частині характеру руху пішохода. Хтось дуже розумний поміркував та дійшов до висновку, що в такому випадку водій буде винуватцем. Тому, під час експериментів та огляду, всі зацікавлені особи пояснили, що пішохід за півкроку до виходу з небезпечного коридору зупинилась! Такі дії пішохода взагалі виходять за межі розумних. Навіщо зупинятися, якщо до виходу з коридору залишається півкроку. Але це досить цікавий хід, адже саме він позбавив необхідності експерта проводити розрахунки на можливість виходу пішохода з проїзної частини за умови руху автомобіля з безпечною швидкістю.

Слід зазначити, що під час експериментів слідчий все одно припустився технічної помилки, що призвела до невірного встановлення руху пішохода, а як наслідок невірного встановлення відстані небезпеки та в подальшому невірних розрахунків експерта.

Так, темп руху пішохода встановлювався в середньому значенні на окремій ділянці довжиною 5 метрів. Час склав 2,5 секунди, тому швидкість було встановлено 2 м/с (арк. справи 123, 104, 84). Звертаю увагу суду на той факт, що це значення постійної швидкості пішохода. А у випадку механізму, що був вигаданий зацікавленими особами (та застосований під час експериментів) пішохід перед наїздом зупинилась. Та зупинилась так, що це побачив та усвідомив не лише водій, а й його пасажир та інші свідки. Це означає, що по-перше: повинен бути певний проміжок часу між моментом зупинки пішохода та моментом контакту, аби мати змогу це виявити та зафіксувати; по-друге: за умови руху на межі найвищої швидкості бігу та подальшої повної зупинки, пішохід повинен хоч якось цю швидкість поступово зменшити, щоб врешті зупинитись. Тобто швидкість пішохода, в такому випадку, не могла бути постійною, а зменшувалась до зупинки. Зазначене звісно не враховувалося під час проведення слідчих дій.

Це означає, що час руху пішохода встановлено не вірно. З об`єктивної точки зору, свідки повинні були демонструвати (за допомогою статиста) характер руху пішохода з урахуванням зменшення швидкості його руху до повної зупинки. Безперечно, що цей час був би більшим, що в свою чергу дозволило водієві зупинитись, адже різниця відстані видалення та відстані зупиночного шляху складає всього 3 метри (стор. 10-11 висновку, аркуш справи 146-147). Три метри автомобіль зі швидкістю 82,3 км/г подолає всього за 0,13 секунди.

Врахування зазначених параметрів має дуже важливе значення, адже з урахуванням темпу або часу руху пішохода проводилося і взаємне щосекундне видалення автомобілів та самого пішохода, з метою встановлення відстані, з якої настає видимість та небезпека для водія.

Отже, якщо невірно встановлений час руху пішохода, то невірно встановлені вихідні дані відстані видимості та момент виникнення небезпеки, а як наслідок невірні висновки експерта.

Щодо невірного визначення місця наїзду по ширині проїзної частини, слід зазначити наступне. Так, у відповідності до вихідних даних, заданих на провадження експертизи місце наїзду визначено на відстані 6,8 м. від правого краю проїзної частини. Тобто це відстань, яку пішохід подолав з моменту виходу на проїзні частину до моменту наїзду. Відповідно до схеми ДТП гальмівний шлях лівого переднього колеса розташований на відстані 7,1 м від правого краю проїзної частини. Пошкодження на автомобілі «ЗАЗ-110557», реєстраційний номер НОМЕР_1 розташовані на рівні розташування лівого колеса ліва передня фара. Таким чином, фактично невірно встановлена відстань, а як наслідок і час руху пішохода.

На перший погляд ця незначна похибка у відстані 0,3 м (7,1 м 6,8 м) не має особливого значення. Та як було вже зазначено, темп руху пішохода визначений як 2 м/с (арк. справи 123, 104, 84). Це означає, що похибка у відстані на 0,3 метри складає (0,3 м / 2 м/с) похибку у часі 0,15 секунд. А з урахуванням швидкості руху автомобіля 82,3 км/г це буде означати похибку у розрахунках видалення автомобіля (82,3 км/г) або 22,9 м/с х 0,15 сек = 3,5 метри. Як було вже зазначено вище, різниця зупинного шляху та видалення складає всього 3 метри. Тобто, це вже друга вирішальна похибка.

Іншою суттєвою помилкою припущенною слідчим під час усіх без виключеннях експериментах це невірне розташування невстановленого автомобіля по типу «фургон», який нібито рухався із ОСОБА_6 у попутному напрямку.

Так, у відповідності до всіх, без виключення, протоколів слідчих експериментів зазначений автомобіль рухався на відстані 5 метрів від лівих коліс до правого краю проїзної частини. Проведення вимірів видимості кожну десяту долю секунди фіксувалося на фото. Так, на всіх без виключення фотознімках, цей фургон під час визначення видимості, розташований таким чином, що його ліві колеса розташовані фактично на лінії дорожньої розмітки, що розподіляє смуги попутного напрямку. У відповідності до схеми ДТП ширина лівої смуги до перехрестя складає 4,3 м 0,7 м = 3,6 метри. В такому випадку, невстановлений автомобіль фургон (із-за передньої частини нібито вийшла потерпіла) під час експериментів встановлювався правіше на 1,4 метри, що невиключно вплинуло на можливість вияву пішохода з місця водія ОСОБА_6 в позиціях 2,5-3,5 секунди.

Більш того, звертає увагу суду, на необхідність уважно передивитися всі фотознімки, зроблені під час експериментів. При цьому пропонує звернути увагу на тіні від всіх об`єктів, яка падає справа наліво. Так, під час визначення видимості пішохода, статист повинен був встановлюватися в кожну відповідну позицію. При цьому на всіх фотознімках є тіні всіх об`єктів, а від статиста, який нібито стоїть попереду авто тінь відсутня. Впевнений, що статист не встановлювався у відповідні позиції, що й позбавило можливості його виявити понятим.

Досить важливим є вивчення дослідницької частини висновку судової експертизи №9-702. Так, на стор. 10-11 експертизи (аркуш справи 146-147) експерт проводить розрахунки зупиночного шляху автомобіля «ЗАЗ-110557», реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому в формулу входить час реакції водія, який експерт приймає за 1 секунду, що є черговою дуже суттєвою помилкою.

У відповідності до Методичних рекомендацій ВНІПСЕ, обов`язкових для використання експертами під час провадження експертиз, диференційний коефіцієнт часу реакції водія, у даній дорожній ситуації, а саме вияву пішохода на пішохідному переході повинен застосовуватися 0,6 секунд. Експертом, як було вже зазначено використовувався коефіцієнт 1,0 секунда, що безперечно вплинуло на розрахунки зупинного шляху автомобіля «ЗАЗ-110557», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а як наслідок висновків експерта, щодо наявності порушень ПДР України в діях водія ОСОБА_6 .

Щодо висновків судово-медичної експертизи, слід зазначити, що вона проведена за відсутністю необхідних даних (про що зазначено у самих висновках), а тому її висновки неповні та не вірні. В наслідок травм отриманих під час ДТП, потерпілу визнано інвалідом першої групи, що жодним чином не може бути кваліфіковано як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Окрім того, досудовим слідством, з метою усунення протиріч, не проводились одночасні допити осіб, свідчення яких не узгоджуються один з одним, що могло б допомогти встановити істину у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Вважаю, що досудовим слідством проведені не всі можливі слідчі дії, не усунуті значні протиріччя та суттєві недоліки, припущені під час слідчих дій, та не призначені усі необхідні експертні дослідження, внаслідок чого висновок про відсутність в діях водія ОСОБА_6 складу злочину є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження такою, яка підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Винесена слідчим постанова всупереч ч.2 ст.9 КПК України не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

У відповідності, до вимог ст.307 КПК України «за результатами розгляду скарг на рішення … слідчого чи прокурора виноситься ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання вчинити певну дію..».

За таких обставин прийняття рішення про закриття кримінального провадження - передчасне.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав з підстав, які в ній викладені. Просив суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий в судовому засіданні не погодився зі скаргою ОСОБА_5 , просив в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення представника скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0002292 від 04 липня 2019 року, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає до скасування, з наступних підстав.

Судом встановлено, що слідчим Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 були розглянуті матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002292 від 04 липня 2019 року. Постановою слідчого від 27 лютого 2020 року було закрито зазначене вище кримінальне провадження, у зв`язку з тим, що відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст.286 ч.1 КК України.

Закриваючи провадження слідчий керувався ст.110, ч.1 п.2 ст.284 КПК України.

У відповідності до ч.1 п.2 ст.284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Пункт 3 частини 1 статті 303 та частина 1 статті 304 КПК України, надають право заявнику подати до суду скаргу на рішення слідчого про закриття кримінального провадження протягом 10 днів з моменту отримання постанови.

Зважаючи на викладені вище факти, враховуючи наведені законодавчі норми, слідчий суддя вважає, що скаржник ОСОБА_5 має право оскаржити постанову про закриття кримінального провадження, та строк оскарження постанови не пропущений.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим досудове розслідування проведено поверхнево, без з`ясування всіх обставин, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Крім цього слідчий суддя вважає, що під час проведення досудового розслідування не проведенні слідчі дії, які необхідні для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, що вказує не однобічне, упереджене та неповне з`ясування обставин у справі.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження допущено ряд порушень чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема, не вжито всіх передбачених Законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення, не з`ясовано та не перевірено всіх обставин, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, тому досудове розслідування проведене не повно, а висновок слідчого є передчасним.

З огляду на викладене, проаналізувавши встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим передчасно прийнято рішення про закриття даного кримінального провадження, оскільки досудове слідство проведено неповно, постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0002292 від 04 липня 2019 року винесена із порушенням ст.110 КПК України, що є підставою для її скасування.

Враховуючи вищевикладене, скарга ОСОБА_5 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог скарги про зобов`язання органу досудового слідства призначити судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю транспортно-трасологічні дослідження з метою визначення місця наїзду на пішохода. Провести слідчі експерименти та додатковий огляд місця ДТП з відео фіксацією у присутності представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 та за участю: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 під час якого: усунути невідповідності часу руху пішохода; усунути невідповідності припущені щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині під час проведення вимірів видимості; у разі встановлення експертним шляхом місця наїзду врахувати це під час проведення слідчих дій. З урахуванням об`єктивно встановлених вихідних даних, призначити судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю дослідження обставин ДТП у іншій експертній установі. Призначити судово-медичну експертизу з метою встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_5 внаслідок ДТП. Провести інші необхідні слідчі та процесуальні дії, то прийняття таких рішень не передбачено вичерпним переліком, встановленим ч.2 ст.307 КПК України.

Згідно із ч.3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0002292 від 04 липня 2019 року задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0002292 від 04 липня 2019 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Копію ухвали надати сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1