Справа № 461/8920/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/294/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8
захисника-адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою скасовано звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2018 року та постановлено направити ОСОБА_7 до місця виконання покарання для відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2018 року за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_7 постановлено обчислювати з дня його фактичного затримання в порядку, передбаченому КПК України.

Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення, матеріали провадження містять документальні підтвердження порушення засудженим порядку реєстрації в органі пробації, та беручи до уваги те, що ОСОБА_7 не було надано доказів на підтвердження об`єктивності обставин, які перешкодили йому своєчасно з`явитись на реєстрацію.
Не погоджуючись з даною ухвалою, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2020 року скасувати та в задоволенні подання інспектора Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області погодженого з начальником органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання, відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою і невмотивованою, а відтак підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив всі обставини справи, дані про особу засудженого ОСОБА_7 , його фактичне місце перебування, поведінку та, на думку апелянта, прийшов до передчасного висновку про необхідність направлення його для відбуття призначеного вироком основного покарання.

Вказує на те, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляли його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені. Крім того зазначає, що у разі якщо засуджений з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язок (обов`язки), покладені на нього судом, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду обґрунтоване подання про зміну таких обов`язків. Однак, суд не зобов`язав орган з питань пробації з`ясувати фактичне місце перебування ОСОБА_7 .

Апелянт також зазначає, що ОСОБА_7 хворіє на хронічний гепатит С, у 2019-2020 роках 57 днів перебував на лікуванні у Львівському регіональному фтизіо-пульмонологічному клінічному лікувально-діагностичному центрі у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, та на час подання апеляційної скарги перебуває на лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний протитуберкульозний диспансер», де будь-яких адміністративних проступків чи протиправних діянь не вчиняв.

Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч.2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України не виконує покладені на нього обов`язки і це свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Так, у ч.1 ст. 166 КВК України зазначено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Поряд з цим в ч.3 ст. 166 КВК України зазначено, що відповідальність настає у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У разі виявлення такого, орган пробації застосовує до засудженого письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При цьому суд у кожному випадку невиконання засудженим покладених на нього судом одного чи кількох обов`язків повинен з`ясувати причини їх невиконання.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 272/5 від 29.01.2019 «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі» , а саме розділу IV ч.2 п. 4, 5, якщо засуджена особа після двох викликів поспіль не з`явилась до уповноваженого органу з питань пробації (для проведення першої бесіди або протягом перебування на обліку) без поважних причин, уповноважений орган з питань пробації проводить першочергові заходи з виявлення такої особи та за наявності підстав вживає заходів, які передбачені у разі ухилення особи від відбування покарання, виконання обов`язків, покладених на неї, або направляє матеріали до територіального органу Національної поліції України для оголошення такої засудженої особи у розшук. Поважними причинами неявки засудженої особи за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк відповідно до частини першої статті 34, частини першої статті 37, частини шостої статті 41 КВК України визнаються несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, які фактично позбавляють її можливості своєчасно прибути за викликом (документально підтверджені).

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_7 .
Підстав ставити під сумнів правильність цих висновків колегія суддів не вбачає.
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2018 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строк на 1 рік. Судом на засудженого у порядку ст. 76 КК України були покладені обов`язки періодично з`являтися до органу пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

З підписки від 13 грудня 2018 встановлено, що ОСОБА_7 роз`яснено під підпис його обов`язки, визначені вироком суду (а.ос.сп. 22) .
Постановою від 13 грудня 2018, за підписом інспектора Галицького РС філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області капітана внутрішної служби ОСОБА_9 , засудженому ОСОБА_7 визначено з`являтися на реєстрацію до органу пробації в 1, 2, 3 та 4 понеділок кожного місяця. З даною постановою засуджений ознайомлений тогож дня (а.ос.сп. 23).
У зв`язку з неявкою на реєстрацію 17 грудня 2018 року ОСОБА_7 було винесене попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання від 26 грудня 2018 року (а.ос.сп.31).
Відповідно до листка реєстрації засуджений ОСОБА_7 не з`являвся на реєстрацію у наступні дати: 11, 18, 25 березня, 01, 08, 15, 22 квітня, 06, 13, 20, 27 травня, 03, 10, 18, 24 червня, 01 та 08 липня 2019 року.
Так, 24 травня 2019 року інспектором Галицького РС філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області капітаном внутрішньої служби ОСОБА_9 були проведені першочергові розшукові заходи, які включили в себе звернення у 8-у клінічну лікарню м. Львова, Комунальну міську клінічну лікарню швидкої допомоги, Львівську клінічну лікарню поза легеневих форм туберкульозу, КУ ЛОР «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний ЛДЦ» Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнених, КЗ ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи, Галицький відділ РАЦС ЛМУЮ, Начальнику ВАДР ГУ ДМС у Львівській області, Львівську УВП №19, Військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 , Львівську обласну Державну клінічну психіатричну лікарню, Галицький РВ м. Львова УДМС України у Львівській області, проте вжитими заходами місцеперебування засудженого ОСОБА_7 встановлено не було.
12 липня 2019 року засуджений прибув до Галицького РС філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області, де надав письмове пояснення про те, що він не з`являвся на реєстрацію, в зв`язку з тим, що боявся що працівники поліції доставлять його у ЛУВП №19. Цього ж дня ОСОБА_7 було винесено застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції, скасовуючи ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком суду, і направляючи його в місця позбавлення волі для відбування покарання, вказав, що засуджений ОСОБА_7 знав про призначене покарання та покладені на нього судом обов`язки, та попри це не вжив жодних заходів для недопущення пропуску днів явки на реєстрацію, утримання від порушення закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність скасування засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, та направлення його для відбування покарання призначеного вироком суд першої інстанції у вигляді позбавлення волі.
Крім того, матеріали провадження містять документальні підтвердження порушення засудженим порядку реєстрації в органі пробації, та беручи до уваги те, що ОСОБА_7 не було надано доказів, на підтвердження об`єктивності обставин, які перешкодили йому своєчасно з`явитись на реєстрацію.

Відтак, у поданні органу виконання покарання і в ухвалі суду першої інстанції зазначається про систематичне невиконання засудженим покладених на нього судом згідно ст. 76 КК України обов`язків.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку у відповідності до вимог ч.2 ст. 78 КК України про систематичне невиконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, без поважних причин.

Колегія суддів вважає, що згадані обставини є достатнім обґрунтуванням такого висновку та судом першої інстанції з`ясовані дійсні причини і мотиви поведінки самого засудженого та його доводів з цього питання.
Таким чином судом першої інстанції при розгляді клопотання було дотримано всіх вимог чинного законодавства. Доводи викладені в апеляційній скарзі, правильність вищезазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.
На підставі викладеного, враховуючи, що судом першої інстанції не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, при розгляді клопотання представника «Центру пробації», колегія суддів не знаходить підстав для скасування законної, обґрунтованої ухвали суду першої інстанції, а відповідно і для задоволення апеляційної скарги захисника засудженого.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_7 , та направлення його для відбування покарання залишити без змін, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали проголосити о 09.35 год 02 червня 2020 року.

Головуючий

Судді