Дата документу 31.03.2020 Справа № 333/4704/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/641/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/4704/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.78 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 13.11.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2020 року задоволено подання Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області Міністерства юстиції України про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 .

Засудженого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2018 року ОСОБА_7 ухвалено направити для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Строк відбування ОСОБА_7 призначеного покарання ухвалено рахувати з дня його затримання в порядку виконання ухвали.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області Міністерства юстиції України про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, направлення його для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Подання вмотивовано тим, що ОСОБА_7 не виконує покладені на нього вироком суду обов`язки, а саме: 20 травня 2019 року засуджений не з`явився для реєстрації до органу пробації, за що 22 травня 2019 року оголошено попередження; 02 вересня 2019 року засуджений не з`явився для реєстрації до органу пробації, за що 04 вересня 2019 року оголошено попередження. 09 вересня 2019 року засуджений знову не з`явився для реєстрації до органу пробації. Крім того, двічі протягом року ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення, в зв`язку з чим орган пробації просив суд скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити його для відбування призначеного покарання.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції зазначив, що протягом іспитового строку засуджений ОСОБА_7 покладені на нього вироком суду обов`язки не виконував, до нього неодноразово застосовувались письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з ухвалою суду та вважає, що суд, розглядаючи подання органу пробації, неповно з`ясував обставини, а висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають матеріалам справи. Вказує, що причини пропуску реєстрації в Комунарському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» є поважними через його хворобу, а тому ухвала суду не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню. Так, під час розгляду подання засудженим ОСОБА_7 були долучені копії довідок про стан здоров`я, з яких вбачається, що він є важко хворою людиною. Сам ОСОБА_7 пояснював, що досить часто йому стає зле, у нього підвищується температура, і за таких обставин він інколи не може вчасно з`являтися на реєстрації до органу пробації. При цьому, за час відбуття іспитового строку засуджений нових злочинів не скоїв. Вважає, що в матеріалах справи відсутні прямі, достатні та належні докази, які б окремо або в своїй сукупності давали б суду впевненість у неможливості виправлення засудженого без реального відбуття покарання, навпаки, попередня поведінка засудженого свідчить про те, що він зрозумів протиправність своєї поведінки, недопустимість злочинної діяльності, а також бажання виправитися.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області Міністерства юстиції України про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника та засудженого, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, в тому числі, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрутованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Так, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 78 КК України, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно ч. 1 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2018 року, зі змінами, внесеними ухвалою суду від 28 грудня 2018 року, засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, підставою для задоволення подання Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Міністерства юстиції України стало те, що засуджений ОСОБА_7 за час перебування на обліку не виконав покладені на нього обов`язки, а саме: не виконав покладений на нього судом обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації, неодноразово не з`являвся на реєстрацію до органу пробації, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, такий висновок зроблений судом першої інстанції на неповно з`ясованих матеріалах справи і безспірно із ним погодитись неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 дійсно 20.05.2019 року, 02.09.2019 року та 09.09.2019 року не з`явився до Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Міністерства юстиції України для реєстрації.

При цьому, 20.05.2019 року засуджений ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до органу пробації, оскільки знаходився в лікарні, однак інспектору органу пробації у поясненні повідомив, що цього дня був на роботі. 02.09.2019 року та 09.09.2019 року він не з`явився на реєстрацію, оскільки хворів та у нього була висока температура, однак інспектору органу пробації у поясненнях повідомив спочатку, що він не з`явився на реєстрацію, оскільки знаходився на стаціонарному лікуванні, а згодом повідомив, що не з`явився через конфлікт із знайомим, через який він вимушений був залишити місто, а на стаціонарному лікуванні він не перебував.

За неявки на реєстрацію до органу пробації від засудженого ОСОБА_7 були відібрані пояснення та винесені письмові попередження за неявки на реєстрацію без поважних причин.

Разом з цим, колегія суддів враховує ту обставину, що ОСОБА_7 є важко хворою людиною.

Так, відповідно до наявної в матеріалах провадження довідки № 46 від 13.01.2020 року, наданої КУ «Запорізький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» ЗОР, ОСОБА_7 перебуває під медичним наглядом в «Запорізький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» ЗОР з 01.09.2015 року з діагнозом В 20.0. Призначена антиретровірусна терапія пожиттєво (а.п. 94).

Згідно з довідкою № 47 від 13.01.2020 року, наданою КУ «Запорізький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» ЗОР, ОСОБА_7 перебуває на амбулаторному лікуванні в КУ «Запорізький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» ЗОР з 25.01.2017 року по теперішній час з діагнозом: Психічні та поведінкові зміни внаслідок вживання опіоідів. Синдром залежності. В теперішній час під клінічним наглядом на замісної терапії метадоном (а.п. 95).

А тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність поважних причин для неявки на реєстрацію є передчасними та зроблені на неповно досліджених даних.

При цьому, колегія звертає увагу на те, що не з`явлення для реєстрації носили не систематичний характер.

Відповідно до характеристик з місця проживання, наявних в матеріалах особової справи, засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно. Скарги від сусідів відсутні (а.п. 46, 72 особової справи).

Таким чином, даних, які беззаперечно свідчили би про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення, матеріали провадження не містять.

Посилання органу пробації в поданні про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 на ту обставину, що засуджений, крім порушення обов`язку з`являтися до органу з питань пробації, також двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, що також свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, колегія суддів вважає недостатньо переконливими.

Так, в матеріалах провадження наявна лише одна копія постанови від 09.03.2019 року про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді попередження, що, на думку колегії суддів, є незначним та не дає підстав з переконливістю стверджувати про те, що засуджений не бажає ставати на шлях виправлення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на неприпустимість спрощеного підходу судів під час розгляду проваджень щодо питання про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Суди обов`язково повинні виходити з того, чи буде реальне позбавлення волі сприяти безумовному виправленню особи, і чи є такі заходи пропорційними з огляду на цілі, окреслені законом про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити у задоволенні подання Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області Міністерства юстиції України про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2020 року, якою скасовано звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та останнього направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України скасувати.

Відмовити у задоволенні подання Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області Міністерства юстиції України про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 .

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4