Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.5 ст.72 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №295/16018/19 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 03 грудня 2019 року,
в с т а н о в и в :
ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 03 грудня 2019 року, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що засудженого затримано 13.02.2018 року, тобто після 21.06.2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №2046-VIII, тобто один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а інших підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно особової справи засудженого та матеріалів справи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, не вбачається.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та просить зарахувати йому строк перебування в умовах попереднього ув`язнення у строк відбутого ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, зазначає, що вирок Оболонського районного суду м.Києва за ч.2 ст.194 КК України щодо нього набрав чинності 26.11.2015, вироком Апеляційного суду м.Києва від 20.12.2017 вище зазначений вирок скасовано в частині призначеного покарання, та ухвалено новий вирок, яким йому призначено покарання за ч.2 ст.194 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Посилаючись на наведене, вважає що в даному випадку є всі підстави для застосування норм ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII. Також, вважає що йому слід зарахувати строк його перебування в умовах попереднього ув`язнення з моменту затримання 13.02.2018.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як вважає апеляційний суд, суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до матеріалів провадження №295/16018/19, ОСОБА_7 засуджено вироком Оболонського районного суду м.Києва від 21.04.2015 за ч.2 ст.194 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Як вбачається з резолютивної частини цього вироку, запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 у виді застави до вступу вироку в законну сили залишено без зміни.

Вироком Апеляційного суду м.Києва від 20.12.2017 вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21.04.2015 відносно ОСОБА_7 скасовано в частині призначеного покарання, та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 призначено покарання за ч.2 ст.194 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

При цьому, цим вироком запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 обчислено з часу фактичного затримання останнього.

Вироком Оболонського районного суду м.Києва від 19.09.2018, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, 71 КК України (частково приєднано невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду м.Києва від 20.12.2017) і призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без зміни у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховано з моменту затримання, тобто з 13.02.2018.

На даний час, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Житомирська ВК (№ 4)».

Як убачається з довідки (інформації) з особової справи засудженого ОСОБА_7 начальника відділу контролю за виконанням судових рішень ДУ «Житомирська ВК №4» ОСОБА_9 , витребуваної апеляційним судом, засуджений ОСОБА_7 з 16.02.2018 перебував у ДУ «Київський слідчий ізолятор». До ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» прибув 02.03.2018. Вибув 02.06.2018 до ДУ «Київський слідчий ізолятор». Прибув 21.12.2018 до ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)».

Початок строку відбуття покарання - 13.02.2018 (з моменту затримання на виконання вироку Апеляційного суду м.Києва від 20.12.2017).

Крім того, будь-яка інша інформація щодо перебування засудженого в установах попереднього ув`язнення, в особовій справі - відсутня.

При цьому, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово - психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі виключно в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням зазначених вимог Закону, за відсутності жодних доказів обрання засудженому ОСОБА_7 у зазначених кримінальних провадженнях запобіжного заходу у виді попереднього ув`язнення законні підстави для зарахування засудженому строку його перебування в умовах СІЗО в строк відбутого ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, в даному випадку, відсутні підстави для застосування й правового висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18), згідно з яким, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі засудженого - відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 03 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, без змін.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :