Справа № 373/2237/19
У Х В А Л А

23 квітня 2020 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

його захисника адвоката ОСОБА_10

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11

його законного представника ОСОБА_12

його захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_14 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_15

представника ювенальної превенції

Переяслав-Хмельницького ВП ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі клопотання прокурора про продовження обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_11 в кримінальному провадженні № 0000205 від 01.06.2019 про обвинувачення за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

Неповнолітній ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що 31.05.2019 в період часу з 13 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв., знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , будучи обізнаним щодо розташування будівель та вулиць та пересування і проживання людей в безпосередній близькості, усвідомлюючи, що по траєкторії польоту куль знаходяться місця постійного перебування та пересування людей, діючи умисно, маючи на меті грубо порушити громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, створюючи реальну загрозу для громадян, здійснив три-чотири постріли з невстановленої вогнепальної зброї калібру 5,6 мм, спорядженої патронами кільцевого спалаху, калібру 5,6 мм ( 22 LR), по металевих банках та інших предметах, заздалегідь виставленими в якості мішеней, в напрямку будинку № 46 по вул. Героїв Дніпра в м. Переяславі-Хмельницькому.

Крім того, ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що під час вчинення вищеописаних хуліганських дій, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, неодноразово, без відповідного дозволу, тримаючи в руках надану ОСОБА_7 невстановлену вогнепальну зброю, калібру 5,6 мм, здійснював її переміщення у стані, можливому для швидкого використання (здійснення пострілів), споряджав набоями та здійснював із неї постріли.

24 лютого 2020 року прокурором ОСОБА_3 , після відкладення судового засідання на 24.03.2020, до канцелярії суду було подано письмове клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та передачу під нагляд матері.
В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності неповнолітній матиме змогу вчинити спроби перераховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, приховувати речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень.
В ході судового засідання прокурори, які брали участь у справі, підтримали клопотання та просять його задовольнити. Інших аргументів на підтримання поданого клопотання не зазначили. Вважають, що обвинуваченому слід продовжити обраний запобіжний захід з підстав, що зазначені в клопотанні.

Потерпіла ОСОБА_14 та її представник вважають, що клопотання є необґрунтованим, оскільки відсутні підстави для продовження особистого зобов`язання та передачу неповнолітнього під нагляд матері.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його законний представник і захисник вважають, що клопотання є необґрунтованим і базується лише на припущеннях, оскільки прокурори без достатніх підстав вважають, що можливий впив на свідків чи переховування від суду.

Окрім того, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 зазначив про те, що суд раніше відмовив у клопотанні прокурора про обрання неповнолітньому запобіжного заходу, застосувавши до нього особисте зобов`язання та передав під нагляд матері, зобов`язавши його прибувати до суду. Посилання прокурора на ч. 7 ст. 194 КПК України є неправомірним, оскільки суд не покладав на неповнолітнього обвинуваченого обов`язків, визначених ч. 5 та 6 ст. 194 КПК України. Неможливо продовжувати те, що не має строку.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28.12.2019 у задоволенні клопотання прокурора про продовження (обрання) запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 було відмовлено. Цією ж ухвалою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про скасування неповнолітньому обвинуваченому запобіжного заходу також відмовлено. Судом було обрано неповнолітньому ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та передано його під нагляд матері ОСОБА_12 (за її згодою), що полягає у взятті на себе письмового зобов`язання забезпечити прибуття неповнолітнього обвинуваченого до суду, а також його належну поведінку. Матері неповнолітнього обвинуваченого було роз`яснено, що вона має право відмовитися від подальшого виконання цього зобов`язання, заздалегідь про це повідомивши; при порушенні цього зобов`язання на неї може бути накладено грошове стягнення від двох до п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Цією ухвалою було встановлено, що відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 194 КПК України, стороною обвинувачення надані докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 194 КПК України суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

З врахуванням того, судом було постановлено ухвалу про обрання неповнолітньому обвинуваченому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та передано під нагляд матері, що полягає у забезпеченні прибуття неповнолітнього обвинуваченого до суду та його належну поведінку.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. За змістом ст. 179 КПК України особисте зобов`язання не має чітко визначеного строку дії. Його строк дії закінчується відповідно до ст. 203 КПК України. Такий вид запобіжного заходу може бути змінений або скасований судом за клопотанням сторони обвинувачення чи захисту.

Обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України застосовуються судом як додаткові гарантії забезпечення заходів кримінального провадження у тому разі, якщо під час розгляду судом клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України. На противагу цьому, під час розгляду такого клопотання 28.12.2019 прокурор довів лише наявність обставини, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 331 КПК України в судовому засіданні продовжити запобіжний захід можливо лише у виді тримання під вартою. Решта видів запобіжних заходів не продовжуються, а змінюються, скасовуються або обираються.

Таким чином, у задоволенні поданого прокурором клопотання слід відмовити, оскільки воно не відповідає вимогам КПК України, є необґрунтованим і всупереч вимогам ч. 2 ст. 177 КПК України подане без наявності для цього підстав.

Керуючись ст. ст. 9, 177, 179,194, 331 КПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_11 , відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 27.04.2020.

Суддя ОСОБА_1