Справа № 368/6/20
Провадження № 1-в/368/15/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" січня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника ВК ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття основного покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Качківка Ямпільського району Вінницької області, освіта середньо-спеціальна, громадянина України, одруженого, проживаючого до засудження АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2016 року був засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 08.06.2016 року вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 25.03.2016 року щодо призначеного покарання скасовано та призначено до відбування 7 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Початок строку покарання 08.06.2016 року.
Кінець строку покарання 08.06.2023 року.
строку покарання 08.12.2019 року.
Із спільного подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області вбачається, що ОСОБА_5 , відбуваючи покарання, до праці відноситься добре, заходи виховної спрямованості відвідував регулярно, реагує на них правильно, має хорошу поведінку, приймає активну участь у громадському житті відділення та установи, разом з тим за добросовісне відношення до праці та громадських доручень, зразкову поведінку має від адміністрації установи 8 заохочення та не мав дисциплінарних стягнень.
Обмірковуючи вказане подання, заслухавши висновок прокурора, який заперечував проти поданого подання, думку представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонії (№115)», який підтримав подання, думку засудженого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2016 року був засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 08.06.2016 року вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 25.03.2016 року щодо призначеного покарання скасовано та призначено до відбування 7 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки, а в решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.12.2016 року вирок Апеляційного суду Вінницької області від 08.06.2016 року залишено без змін.
Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, даний вирок набрав законної сили 08.06.2016 року.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває у Вінницькому УВП з 09.06.2016 року.
27 липня 2016 року засуджений ОСОБА_5 прибув до Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)»
Із наданої характеристики (а.с. 17-18) вбачається, що засуджений ОСОБА_5 за період перебування в колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі, за що вісім разів був заохочений. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд.. Працевлаштований робітником на контрагентський об`єкті ТОВ «Вентиляційні системи». Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Окрім того, в матеріалах особової справи міститься рапорт № 53 від 13.04.2018 р. про те, що засуджений ОСОБА_5 відмовився працювати на благоустрій установи. Висновком по факту відмови відпрацьовувати на благоустрій, згідно графіка засудженим ОСОБА_5 встановлено, що оскільки є довідка, яку видав фельдшер установи ОСОБА_6 про те, що засуджений звернувся зі скаргою на артеріальний тиск та було рекомендовано уникати фізичних навантажень, тому вирішено не доцільно притягувати засудженого до дисциплінарної відповідальності.
Проте, згідно довідки, виданої фельдшерем медичного пункту № 115 на засудженого ОСОБА_5 , 1970 року народження, вбачається, що він за медичною допомогою не звертався. На даний час являється цілком здоровим та працездатним.
Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).
Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається зі ст..81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:
?ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
?участь у суспільно-корисній праці;
?участь у виховних заходах;
?участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
?участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
?участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
?поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
?прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
?визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
?підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Частиною 2 статті 81 КК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким" передбачено, що головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня тощо. Добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи тощо. В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.
За час перебування у колонії з 27.07.2016 року засуджений був вісім рази заохочений - за добросовісне відношення до праці 20.10.2016 р., 22.06.2017 р., 29.09.2017 р., 08.12.2017 р., 29.03.2018 р., 04.10.2018 р., 10.01.2019 р., 03.10.2019 р. та 09.01.2020 р.
05.11.2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 . Кагарлицьким районним судом Київської області розглядалося подання ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» по ст.. 82 КК України, згідно якого було відмовлено у задоволенні подання ДУ «Кагарлицька виправна колонія». Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.12.2018 р. ухвалу Кагарлицького районного суду Київської від 05.11.2018 р. залишено без змін та встановлено, що заміна невідбутої частини покарання у виді 4 років 215 днів позбавлення волі на більш мяке у виді виправних робіт навіть у максимальному розмірі суперечитиме основним засадам закону про кримінальну відповідальність.
Згідно психологічної характеристики на засудженого ОСОБА_5 , 1970 року народження вбачається, що засуджений відрізняється сильним, врівноваженим, інертним типом нервової системи. Засудженого можна охарактеризувати як повільного, спокійного, з стійкими прагненнями і більш-менш постійним настроєм, із слабким зовнішнім виразом душевних станів. Будь-яку ситуацію, що склалася він сприймає як факт, а не можливість щось змінити. Всі проблеми вирішує не поспішаючи, попередньо зваживши всі за і проти. Не витримує значних фізичних навантажень, якщо змушений виконувати їх у швидкому темпі. Болісно переживає несправедливість, розлучення з близькими. Боїться і не любить змін, нестабільності. Настрій стабільний, рівний. Навіть при серйозних неприємностях залишається зовні спокійним. Тому рекомендовано проводити з ним бесіди профілактичного та індивідуального характеру; пам`ятати, що засуджений не може працювати в умовах дефіциту часу, йому потрібний індивідуальний темп, його не можна підганяти, він сам розрахує свій час і зробить справу; не тиснути, тому що під тиском він лише стає ще більш незграбним і пасивним; слід наполегливо використовувати завбачливі настанови на будь яку діяльність, яку йому потрібно виконати, здійснювати доклади інструктаж. .
Щодо працевлаштування засудженого, то в дійсності він добровільно погодився працювати, написавши заяву, яка міститься в особовій справі на а.с. 21 та працював на контрагентських об`єктах.
Щодо відшкодування шкоди завданого засудженим потерпілим, то слід зазначити наступне. Згідно довідки від бухгалтерії ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» вбачається, що виконавчі листи надійшли і по них відбулося наступне виконання: відшкодовано потерпілим 11 843,37 грн. та на аліменти 7 550,73 грн., а по вироку було стягнуто із засудженого на користь ОСОБА_7 майнову шкоду - 100191,77 грн. та 8000,00 грн. витрат на правову допомогу , моральну шкоду -300 000,00 грн., матеріальну шкоду, яка полягає у пошкодженні мобільного телефону - 1322,26 грн.; на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду - 161230,00 грн. та 10480,92 грн. на відновлення ремонту мотоцикла, моральну шкоду - 250 000,00 грн.; на користь держави - 2763,06 грн. витрат на експертів.
Кагарлицькою виправною колонією № 115 було зроблено висновок, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Засудженому ОСОБА_5 чотири рази надавалася відпустка за межі ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)», під час якої засудженим ні разу не робилася спроба зустрітися з потерпілими та відшкодувати завдані збитки.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не повністю підпадає під положення ст.. 81 КК України, так як процес виправлення не досягнув тієї стадії, тому подане подання про умовно-дострокове звільнення щодо засудженого ОСОБА_5 на даний момент є передчасним та у задоволенні подання слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття основного покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1