справа № 462/1780/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000445 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше не судимої згідно вимог ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченої - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 21.02.2020 р. близько 22 год. 00хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Городоцька 100-102, маючи умисел на вчинення кримінального правопорушення, шляхом обману, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, заволоділа мобільним телефоном марки «HUAWEI» IMEI: НОМЕР_1 вартістю 2 499 гривень, в якому знаходилися SIM-карти мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 та мобільного оператора «лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_3 , що матеріальної цінності не становили, що належить потерпілому ОСОБА_5 , після чого скориставшись відсутністю нагляду із сторони потерпілого, з місця скоєння кримінального правопорушення зникла. В подальшому ОСОБА_3 , 22.02.2020 мобільний телефон марки «HUAWEI» IMEI: НОМЕР_1 здала в ломбард «Скарбниця», що за адресою: м. Львів, вул. Кн. Ольги, 114.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй злочині, передбаченому ч.1 ст.190 КК України, визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та у вчиненому щиро розкаялася. Пояснила, що дійсно обманула потерпілого, заволоділа його мобільним телефоном під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка. В подальшому телефон здала у ломбард, отримавши грошові кошти. Матеріальну шкоду не відшкодувала на даний час, однак з потерпілим досягли згоди щодо відшкодування шкоди протягом двох місяців.
Потерпілий в судовому засіданні зазначив, що обвинувачена не повернула ні телефону, ні не відшкодувала шкоди, але пообіцяла відшкодувати матеріальну шкоду до червня 2020 року. Не заперечив щодо призначення їй покарання у виді штрафу.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), доведена повністю і її дії слід кваліфіукувати за ч.1 ст. 190 КК України.
При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненні злочину, обставини, що обтяжують покаранння відсутні.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно, особу винного, яка раніше не судима, згідно ст. 89 КК України, непрацевлаштована, на обліку в психоневродиспансері не числиться, з 02.06.2018 р. перебуває на обліку в ЛОМЦП та ТУ з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю.
Виходячи з наведеного, беручи до уваги думку прокурора,суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.
Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.00 коп.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1