15.04.2020 Справа №607/6292/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2020 року Справа № 607/6292/20

Номер провадження 1кс/607/2859/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000006 від 04.07.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 та ч. 2 ст.311, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 305 КК України з клопотанням про накладення арешту на майна підозрюваного а саме: 1/6 частину квартири за АДРЕСА_1 та ноутбук марки Lenovo B560, модель 22068,s/n WB02286305.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що слідчим відділом Управління СБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 04.07.2019 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3

ст. 305 КК України, а також за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2

ст. 311 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в липні 2019 року ОСОБА_5 , будучи обізнаним із встановленим порядком переміщення через митний кордон України товарів, та знаючи, що прекурсор псевдоефедрин, який міститься в таблетках препарату «Galpseud tablets», обмежений до обігу і стосовно нього державою встановлюються заходи контролю, маючи намір перемістити його із Республіки Польща через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вступив у злочинну змову із мешканцем с. Чуква Самбірського району Львівської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, в листопаді 2019 року ОСОБА_5 , на виконання злочинної домовленості, діючи умисно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи мобільний зв`язок, узгодив із невстановленим досудовим розслідуванням продавцем з Республіки Польща обставини придбання у нього препарату «Galpseud tablets» із вмістом прекурсору псевдоефедрин, в кількості не менше 200 банок за ціною близько

6000 доларів США.

Надалі, для реалізації спільного злочинного наміру щодо незаконного переміщення прекурсору з Республіки Польща через митний кордон України, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , орендували у мешканця с. Чуква Самбірського району Львівської області ОСОБА_7 автомобіль марки «Citroen», моделі «Jumper», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

16.12.2019 для досягнення спільного злочинного результату, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розуміючи характер своєї протиправної діяльності, з метою подальшого приховування прекурсору, що міститься в таблетках препарату «Galpseud tablets», від митного контролю при перетині митного кордону України, придбали у невстановленої слідством особи паливний бак із вмонтованим у ньому тайником, який 17.12.2019 встановили на автомобіль марки «Citroen», моделі «Jumper», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на контрабанду прекурсорів, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 18.12.2019, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, виїхали автомобілем марки «Citroen», моделі «Jumper», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , із заздалегідь вмонтованим у ньому тайником, з України, через пункт пропуску «Краківець-Корчава» митного поста «Краковець» Галицької митниці Державної митної служби України в Республіку Польща, з метою незаконного придбання препарату «Galpseud tablets» із вмістом прекурсорів.

Цього ж дня, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , придбали у невстановленого слідством жителя Республіки Польща 221 банку з таблетками препарату «Galpseud tablets», які містили у своєму складі прекурсор псевдоефедрин. Реалізуючи спільний умисел на незаконне переміщення прекурсорів з приховуванням від митного контролю, особисто приховали їх у заздалегідь підготовленому ними тайнику, оснащеному у паливному бакові автомобіля марки «Citroen», моделі «Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 .

Окрім того, 18.12.2019 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою недопущення виявлення співробітниками Державної митної служби України їхніх дійсних протиправних намірів щодо контрабанди прекурсорів, помістили у вантажний відсік даного транспортного засобу побутову техніку та автомобільні запчастини, які в свою чергу за матеріальну винагороду оформили на 8 пасажирів та доводячи свій спільний злочинний умисел до кінця виїхали автомобілем в напрямку державного кордону Республіки Польщі з Україною.

19.12.2019року о 03 год. 50 хв., після проходження польського митного контролю, під час перетину громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 державного та митного кордону України автомобілем марки «Citroen», моделі «Jumper», номерний знак НОМЕР_1 , в пункті пропуску «Краківець-Корчава» на державному кордоні України митного поста «Краковець» Галицької митниці Держмитслужби України, в ході огляду місця події співробітниками УСБУ в Тернопільській області було виявлено та вилучено приховані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від митного контролю в тайнику, оснащеному в паливному бакові даного транспортного засобу, 221 банку «Galpseud tablets» із написом на кожній про наявність 100 таблеток із вмістом 60 міліграмів псевдоефедрину в 1 таблетці. Всього у 221 банці «Galpseud tablets» повинно було міститись 22100 таблеток із вмістом 1 кг 326 гр. псевдоефедрину.

Отже, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не закінчили з причин, що не залежали від їх волі, оскільки вчинили контрабанду прекурсору із непридатним об`єктом.

19 березня 2020 року громадянину ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
В ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належить 1/6 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 18.02.2000.
Крім того, 19.12.2019 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , було вилучено ноутбук марки Lenovo B560, модель 20068, s/n WB02286305.
Посилаючись на наведене та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слідчий просив накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного

ОСОБА_5 , а саме:

-1/6 квартири за адресою:

АДРЕСА_2 ;

-ноутбук марки Lenovo B560, модель 20068, s/n WB02286305.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити.

ОСОБА_5 та його захисник у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити, виходячи із наступного .

Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Отже, законом передбачено вичерпний перелік підстав для арешту майна та обов`язок органу досудового розслідування довести, що такий захід забезпечення кримінального провадження є доцільним у конкретному випадку і забезпечує досягнення мети арешту майна.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 173 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

З долучених до клопотання документів, у тому числі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу від 11.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №44 встановлено, що 11 січня 2020 року ОСОБА_5 подарував належну йому 1/6 частину квартири за АДРЕСА_1 ОСОБА_8 .

Факт відчуження ОСОБА_5 належної йому 1/6 частини квартири на користь ОСОБА_8 підтверджується витягом з державного реєстру речових прав за №195980483 від 11.01.2020 року та інформацією з державного реєстру речових прав від 15.04.2020 року за № 206888400, за № 206886627.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на 1/6 частину спірної квартири, з метою забезпечення конфіскації майна як покарання, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами клопотання, що 1/6 частина квартири на даний час не належить підозрюваному та відчужена останнім в користь ОСОБА_9 .

Стороною обвинувачення також не доведено будь якими належними та достатніми доказами те, що ноутбук марки Lenovo B560, модель 20068, s/n WB02286305 належить ОСОБА_5 .

Сам по собі факт вилучення даного ноутбука у квартирі де проживає підозрюваний та 1/6 частина якої на час проведення обшуку належала останньому, не є беззаперечним доказом належності такого майна підозрюваному.

Таким чином, враховуючи мету та підставу арешту зазначені слідчим у клопотанні та те, що в силу вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт накладається лише на майно підозрюваного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Окремо слід зазначити, що згідно зі вимогами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1