Дата документу Справа № 317/4008/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/474/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/4008/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.249 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.249 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, у разі, якщо він на протязі 1 року 6 місяців випробувального строку не вчинить нового кримінального правопорушення.
На протязі випробувального строку, на підставі ст.76 КК України, зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 щодо якого вирок не оскаржується.
Позов Державної екологічної інспекції у Запорізькій області до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про відшкодування збитків завданих рибному господарству задоволено в повному обсязі.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь держави Україна суму збитків у розмірі одинадцять тисяч триста п`ять грн.
На підставі ст.96-1 КК України, речові докази по кримінальному провадженню, а саме: виловлену рибу 665 особин карася сріблястого, передана на зберігання ФОП ОСОБА_10 , ліскову сітку 120х1,5,х 45х 45 мм, гумовий човен зелено-чорного кольору, пластиковий насос до човна, дві пари гумових чобіт від костюму хімічного захисту передані на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Запорізького РВП піддано спеціальній конфіскації примусовій безоплатній у власність держави.

Згідно зі змістом вироку, 21 листопада 2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись у гумовому човні «Калібрі», який належить ОСОБА_7 , на Каховському водосховищі р. Дніпро, поблизу смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, в порушення ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», яке затверджене наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999, займалися незаконним рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову: лісковою сіткою, під час якого незаконно виловили:
- 665 особин «Карася сріблястого», вартістю згідно з розрахунком до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 17 грн. за одну особину, на загальну суму 11305 грн.
Всього ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виловили риби на загальну суму 11305 грн., чим згідно з листом «Інституту рибного господарства» НААН України, завдано істотної шкоди рибному господарству України.

В апеляційній скарзі обвинувачений і захисник не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, оскаржують вирок в частині призначеного покарання, яке апелянти вважають необґрунтовано суворим. Апелянти посилаються на наявність обставин, які пом`якшують покарання, і відомості про особу обвинуваченого. Просять вирок суду змінити і призначити покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді штрафу.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав, вирок суду законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винними, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.249 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний ним злочин.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи відомості про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинений злочин, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також наслідки вчиненого. Також при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував висновок Запорізького районного відділу філії державної установи «Центру пробації» в Запорізькій області, щодо неможливості здійснення виправлення ОСОБА_7 без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Усі обставини, які характеризують особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, про які зазначали захисник та обвинувачений в апеляційній скарзі, були враховані судом при призначенні покарання.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів наведених в апеляційній скарзі, не дають підстав ані для застосування положень ст.69 КК України, ані для призначення більш м`якого покарання.

Покарання ОСОБА_7 суд призначив в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.249 КК України, в розмірі направленого в бік мінімального. Отже, підстав вважати призначене судом покарання ОСОБА_7 надто суворим, колегія суддів не знаходить.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 листопада 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4