Справа № 184/246/20
Номер провадження 1-кп/184/107/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000057 від 23.01.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонiкiдзе, Днiпропетровської областi, громадянина України, неодруженого, на утриманнi неповнолiтнiх дiтей не має, з середньою освітою, працюючого в ТОВ «Максипром Груп» на посадi шламовщика-басейнщика, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ранiше судимого:
- 04.09.2019 року Орджонiкiдзевським мiським судом Днiпропетровськоiї областi за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмiрi 850 грн.
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

19.01.2020 близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 , де у нього виникла сварка зi своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої у ОСОБА_9 на ґрунті триваючих, особистих, неприязних відносин виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

В цей же день та час ОСОБА_9 , знаходячись там же, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи та передбачаючи суспiльно-небезпечний характер своїх дiй i бажаючи їх настання, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_10 з метою уникнення подальшого конфлікту зi своїм сином ОСОБА_9 вийшла до кухонної кімнати та ОСОБА_9 пішов за нею, де, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , знаходячись в кiмнатi кухні умисно кулаком правої руки наніс один удар в обличчя ОСОБА_10 , чим спричинив потерпiлiй тiлеснi ушкодження у виглядi - синця та саден обличчя, які згідно висновку судово-медичного експерта №49 від 24.01.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_9 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що дійсно, він в 2020 році (точної дати він не пам`ятає) о 22 годині вечора знаходився вдома в АДРЕСА_1 , де в нього виник конфлікт із матір`ю, під час якого він кілька разів вдарив потерпілу кулаком в обличчя. Точну кількість ударів він назвати не зміг, оскільки не пам`ятає за давністю подій. Наступного дня матір кудись поїхала, тому він не бачив, чи були на її обличчі синці. Згодом він приходив до матері на роботу просити вибачення.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 «поза розумним сумнівом» в умисному легкому тілесному ушкоджені, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої обставини; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий за вчинення умисного злочину, офіційно працевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, по місцю проживання та роботи характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисного злочину та знову обвинувачується у вчиненні злочину з умисною формою вини та із застосуванням насильства, короткий проміжок часу, що минув між попереднім вироком та вчиненням вищезазначеного кримінального правопорушення, що свідчить, на думку суду, про ненастання позитивних змін в особистості ОСОБА_9 , суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, оскільки призначення саме такого виду покарання буде достатнім для виправлення винної особи, попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1