Справа № 461/4685/20
Провадження № 1-кс/461/3918/20
УХВАЛА

12.06.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001148 від 11 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Галицького районного суду м. Львова надійшло відповідне клопотання слідчого, яке вмотивоване тим, що 10.06.2020 року приблизно о 15:40 год. у м. Львові по вул. Наукова, відбулась ДТП (зіткнення ТЗ) за участю автобуса марки «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та мопеда марки «Хонда Діо» без реєстраційного номера під керуванням водія ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

10.06.2020 року після огляду місця події автобус марки «БАЗ А079.04» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено та доставлено на територію автостоянки ПП «Старчак» за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7.

Слідчий зазначає, що без надання експертам транспортного засобу, останні будуть позбавлені можливості встановити технічний стан та трасологічні особливості, що у свою чергу не дасть можливості встановити причину та механізм ДТП. Просить слідчого суддю накласти арешт на транспортний засіб.

Слідчий у письмовому клопотанні просив розглянути питання арешту майна без його участі та без участі власника транспортного засобу.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 237 КПК України).

В ході проведення досудового розслідування транспортний засіб на підставі ст. 98 КПК України постановою слідчого визнано речовим доказом.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи юридичної особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів, відчуження велосипеда та знищення слідів злочину, які залишилися на вищевказаному транспортному засобі (в тому числі шляхом проведення ремонтно-відновлюваних робіт).

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на транспортний засіб.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автобус марки «БАЗ А079.04» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною проведення обліково-реєстраційних дій.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1