Справа № 755/3543/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 05 вересня 2019 року за №0007429 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

- 31.01.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 27.06.2018 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

УСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 02 вересня 2019 року приблизно в 10 годині 00 хвилин, перебуваючи біля 4-го під`їзду багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , біля лавочки шо навпроти 4-го під`їзду, вказаного будинку, умисно вчинив хуліганство, яке виразилось в тому, що він, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю з хуліганських спонукань безпричинно виразився нецензурною лайкою в сторону потерпілої ОСОБА_5 та на фоні цього спровокував конфлікт із ОСОБА_5 , який став приводом для виникнення злочинного умислу, направленого на вчинення хуліганських дій відносно потерпілої.

В подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи власний протиправний умисел спрямований на грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалось особливою зухвалістю, діючи умисно та усвідомлюючи суспільну небезпеку, безпричинно з хуліганських спонукань, з мотиву явної неповаги до суспільства, що виражалось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, почав наносити потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження, чим завдав останній фізичного болю.

Від нанесених ударів, потерпіла ОСОБА_5 намагалася закриватись та не чинила опору, в цей час як ОСОБА_7 , продовжував наносити останній удари руками по голові.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_7 , був грубо порушений громадський порядок, потерпіла ОСОБА_5 , отримала удари, які завдали останній фізичного болю.

Крім того, судом визнано доведеним, що 10 жовтня 2019 приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на загальному коридорі 4-го під`їзду багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , вчинив грубе порушення громадського порядку, за наступних обставин.

Так, 10 жовтня 2019 року приблизно 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 перебуваючи на загальному коридорі 4-го під`їзду багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , біля вхідних дверей до квартири під АДРЕСА_3 , умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки підійшов до вхідних дверей вказаної квартири, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно та з хуліганських мотивів, шляхом підпалу пошкодив вхідні двері до квартири АДРЕСА_4 .

Такі дії обурили мешканців даного будинку, однак останній, свідомо розуміючи, що поруч проживає значна кількість людей, нехтуючи прийнятими нормами моралі та поведінки людини у суспільстві, продовжив свої злочинні дії, чим грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе визнав повністю, показав суду, що 02.09.2019 року він перебував за адресою: АДРЕСА_2 , куди прийшов, щоб поспілкуватись із ОСОБА_5 . Підтвердив суду, що з хуліганських мотивів завдав потерпілій тілесні ушкодження, які бачили сусіди.
Крім того, підтвердив суду, що прийшов до будинку АДРЕСА_2 , 10 жовтня 2019 року після 17 години та здійснив підпал двері потерпілої ОСОБА_4 , після чого залишив під`їзд. У скоєному щиро розкаявся, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнав повністю, в частині стягнення моральної шкоди частково.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , повідомила, що із ОСОБА_7 знайома давно, однак тривалий час не підтримували спілкування. На весні 2019 року, вони почали спілкуватись через мережу Інтернет, декілька разів бачились. З часом вказане спілкування стало для неї обтяжливим та вона намагалась його припинити. Підтвердила суду, що 02 вересня 2019 року, коли вона виходила в магазин, ОСОБА_7 чекав на неї та наніс їй декілька ударів в обличчя, на її крики збіглись сусіди. Також зазначила, що не бачила як 10 жовтня 2019 року він підпалив двері в квартирі її мами, проте його повідомлення свідчили, що це зробив саме він.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що 10 жовтня 2019 року була у доньки- ОСОБА_5 , коли зателефонували сусіди та повідомили, що горять двері. Коли вони приїхали на місце, то там вже були рятувальники та правоохоронці, а через декілька днів почались дзвінки із невідомих номерів, а потім повідомлення в яких ОСОБА_7 , визнав що підпалив двері. Крім того, ОСОБА_7 надіслав квіти із запискою після підпалу.
Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.10.2019 року, складеного слідчим СВ Дніпровського управління поліції ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 в присутності понятих, зафіксовано факт підпалу та пошкодження вхідних дверей до квартири АДРЕСА_4 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-1922-2019 від 29.10.2019 року діагнози, які були встановлені ОСОБА_5 як «закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку (02.09.2019 року). Забій м`яких тканин шийного відділу хребта» достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджений.

За участі потерпілої ОСОБА_5 , 16.10.2019 року було проведено слідчий експеримент, під час якого вона шляхом відтворення обставин вчинюваного щодо неї злочину, розказала про дії обвинуваченого, що мали місце 02.09.2019 року.

Враховуючи що обвинувачений ОСОБА_7 провину визнав повністю, суд визнав недоцільним допит свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки проти цього не заперечували всі учасники судового провадження.

Винуватість ОСОБА_7 ,який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 , вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, як вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Винятковий цинізм суд виключає, оскільки вказана кваліфікуюча ознака є зайвою.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого обвинувальний акт не містить.

ОСОБА_7 раніше судимий, має місце реєстрації та постійне місце проживання, у лікаря нарколога та у лікаря психіатра на обліку не перебуває.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №27 від 20.02.2020 року за своїм психічним станом у періоди часу, до яких відносяться правопорушення (02.09.2019 року та 10.10.2019 року) та у теперішній час міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Визначаючи необхідну міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у межах, установлених санкцією ст. 296 ч. 1 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, у виді обмеження волі.
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи його критичне ставлення до вчиненого та усвідомлення власної протиправної поведінки, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, враховуючи позицію прокурора та потерпілої щодо призначення покарання, наявність не знятої та не погашеної судимості, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає призначити покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, зі здійсненням контролю за його поведінкою, якщо він протягом іспитового строку не вчинить злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_7 слід залишити без змін.

При вирішенні питання щодо заявленого ОСОБА_5 цивільного позову до ОСОБА_7 про відшкодування 24 000 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Цивільний відповідач обвинувачений, позовні вимоги визнав частково. А саме, він повністю визнав суму матеріальної шкоди, яку завдав своїми злочинами у розмірі 24 000 грн та частково визнав моральну шкоду у розмірі 21 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 вважали такий розмір відшкодування прийнятним та погодились.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

При вирішенні питання щодо стягнення матеріальної шкоди суд, враховує положення ст. 82 ЦПК України та вважає, що цивільний позов у цій частині підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суд приходить до переконання, що вказаним злочином потерпілій заподіяні фізичні та душевні страждання. З урахуванням особи обвинуваченого, виходячи з вимог розумності, з урахуванням ступеню вини цивільного відповідача суд приходить до висновку що злочином потерпілій було завдано моральної шкоди, яку суд оцінює в розмірі 21000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого цивільного відповідача.

Речовий доказ, диск- зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк чотири роки.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
- дотримуватись встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування та пересування, що полягають у забороні перебувати за місцем проживання (перебування) ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що за адресою АДРЕСА_5 ; наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; в будь-який спосіб спілкуватися із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зокрема вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші електронні засоби зв`язку.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов потерпілої задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ПН НОМЕР_1 ), 24 000 (двадцять чотири тисячі ) грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ПН НОМЕР_1 ), 21 000 (двадцять одну тисячу ) грн. моральної шкоди.

Речовий доказ у справі, диск з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Суддя ОСОБА_9