ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9482/20
провадження № 1-кс/753/2204/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Донецької області, м. Селидове, українець, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, має на утримані неповнолітню дитину, працює водієм у таксі, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюваний у кримінальному провадженні № 0009909 від 02.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.189 КК України,
В С Т А Н О В И В:
16 червня 2020 року старший слідчий слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою у рамках кримінального провадження № 0009909 від 02.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.189 КК України, враховуючи наявність обставин передбачених ст.ст. 177, 178, ч. 1 ст. 194 КПК України.
З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що групою слідчих слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві розслідується кримінальне провадження №0009909 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2016 за ч. 3 ст. 289 КК України, та 27.05.2020 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.
Клопотання умотивоване тим, що ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 вирішили вчинити викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_11 .
З метою реалізації зазначеного вище злочинного плану ОСОБА_8 , 30.08.2016 близько 08 годин 46 хвилин приїхав на автомобілі ВАЗ 2104 (д.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням невстановленої особи на територію промзони за адресою м. Київ, вул. Бориспільська, 7, після чого на вказане місце прибули ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 на автомобілі «Крайслер» (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_9 та почали очікувати ОСОБА_11 який працював за вказаною адресою.
Приблизно о 10 годині 17 хвилин на вказаній території з`явився ОСОБА_13 .
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно розподілених ролей ОСОБА_8 почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_9 разом з ОСОБА_4 підійшли до ОСОБА_11 де скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, ОСОБА_9 наніс не менш ніж 20 ударів правою та лівою руками по голові та тулубу ОСОБА_11 чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді: синців на скатах носу, навколо правого та лівого ока в підключичній ділянці справа, в проекції правої ключиці, на задній поверхні правого передпліччя у нижній третині; садна - на спинці носа у середній третині, в міжбрівній ділянці справа; крововилив склери правого ока які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В цей час до них підійшов ОСОБА_12 забезпечуючи демонстрацію чисельної переваги та подолання волі ОСОБА_11 волі до опору.
Після застосування фізичного насильства відносно ОСОБА_14 , подолавши таким чином волю останнього до опору, проти його волі примусили сісти до салону автомобіля «Крайслер» (д.н.з. НОМЕР_2 ).
В подальшому о 10 годині 23 хвилини ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, направленого на викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_14 , з корисливих мотивів, використовуючи вищевказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_9 вивезли останнього в лісосмугу, шо знаходиться вблизу допоміжної дороги, що веде від автомагістралі «Бориспіль-Київ» в напрямку вул. Бориспільська на відстані близько 1,5 км від автомагістралі де умисно, протиправно продовжували утримувати з метою вчинення вимагання.
Крім того, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вирішили вчинити вимагання з погрозою вбивства ОСОБА_11 , яке полягало у незаконній вимозі грошових коштів. З метою реалізації зазначеного вище злочинного плану ОСОБА_8 ,
30 серпня 2016 року близько 08 годин 46 хвилин приїхав на автомобілі ВАЗ 2104 (д.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням невстановленої особи на територію промзони за адресою м. Київ, вул. Бориспільська, 7, після чого на вказане місце прибули ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 на автомобілі «Крайслер» (Д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_9 та почали очікувати ОСОБА_11 який працював за вказаною адресою.
Приблизно о 10 годині 17 хвилин на вказаній території з`явився ОСОБА_13 .
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно розподілених ролей ОСОБА_8 почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_9 разом з ОСОБА_4 підійшли до ОСОБА_11 де скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, ОСОБА_9 наніс не менш ніж 20 ударів правою та лівою руками по голові та тулубу ОСОБА_11 чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді: синців на скатах носу, навколо правого та лівого ока в підключичній ділянці справа, в проекції правої ключиці, на задній поверхні правого передпліччя у нижній третині; садна - на спинці носа у середній третині, в міжбрівній ділянці справа крововилив склери правого ока які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В цей час до них підійшов ОСОБА_12 забезпечуючи демонстрацію чисельної переваги та подолання волі ОСОБА_11 волі до опору.
В ході застосування фізичного насильства відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 почали висловлювати усну вимогу повернути грошові кошти у розмірі 500 000 грн., які ніби то винен ОСОБА_13 .
Після застосування фізичного насильства відносно ОСОБА_14 , подолавши таким чином волю останнього до опору, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , проти волі ОСОБА_14 , примусили його сісти до салону автомобіля «Крайслер» ід.н.з. НОМЕР_2 ).
В подальшому ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_14 , з корисливих мотивів, використовуючи вищевказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_9 вивезли останнього в лісосмугу, шо знаходиться вблизу допоміжної дороги, що веде від автомагістралі «Бориспіль-Київ» в напрямку вул. Бориспільська на відстані близько 1,5 км від автомагістралі.
Перебуваючи на території вказаної лісосмуги ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , продовжили вимагати грошові кошти та вимагати написати боргову розписку від ОСОБА_14 .
На заперечення ОСОБА_16 щодо відсутності будь яких фінансових зобов`язань перед ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовжив наносити тілесні ушкодження по різним частинам тіла ОСОБА_16 .
В цей час, ОСОБА_17 збив ОСОБА_16 з ніг, а ОСОБА_4 словесно погрожув розправою відносно ОСОБА_14 та погрожував нанести тілесні ушкодження палкою.
В подальшому ОСОБА_9 , узяв з автомобіля марки «Крайслер», (д.н.з. НОМЕР_2 ) предмет схожий на пістолет та здійснив два постріли в сторону потерпілого. Після чого, продовжуючи погрожувати ОСОБА_18 , ОСОБА_9 дістав з вказаного автомобіля предмет схожий на ніж та демонструючи його ОСОБА_14 почав погрожувати відрізати йому вухо.
Вказані дії ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_19 , викликали у ОСОБА_14 побоювання щодо здійснення цих погроз та він сприймав їх як реальну загрозу його життю та здоров`ю.
Після вказаних погроз ОСОБА_13 , злякавшись за своє життя та здоров`я, на вимогу ОСОБА_20 написав боргову розписку на суму 500 000 гривень та на добровільний залог автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_3 , який перебував у його володінні і зареєстрований на його дружину ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 поки не поверне вищезазначену суму до кінця поточного року.
Після вказаних дій ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_17 вивезли ОСОБА_14 на дорогу вздовж лісосмуги та відпустили.
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні незаконного позбавлення волі та викрадення людини з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та у вимаганні вчиненому за попередньою змовою групою осіб з погрозою вбивства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
13 червня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.
Причетність ОСОБА_4 до вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджуються достатніми на цьому етапі розслідування доказами.
Такі докази містяться: у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; у протоколі огляду місця події; у протоколі допиту свідків; у протоколах впізнання осіб за фотознімками; у протоколі огляду відеозапису з камери відеонагляду.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соціального статусу застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Сторона захисту просила відмовити у задоволенні даного клопотання надавши письмові заперечення, посилаючись на те, що у клопотанні слідчого вказано, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення досудового розслідування та судового розгляду (стосовно останнього можна зауважити, що ОСОБА_4 підозрюваний, а не підсудний, а щодо забезпечення досудового розслідування, то у такому формулюванні - це є обов`язком слідчого).
У той час як чітко визначеною метою застосування запобіжного заходу за ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.
Разом з тим, ОСОБА_4 від органів розслідування ніколи не ухилявся і від виконання процесуальних обов`язків підозрюваного жодним чином ухилятися також не збирається. ОСОБА_4 надав слідчому свій номер телефону, він постійно на зв`язку і готовий вчасно прибувати на виклики та належним чином виконувати всі покладені на нього зобов`язання і потреби додатково забезпечувати їх виконання немає.
Слідчий у клопотанні посилається, що у порядку ст. 177 КПК України встановленні ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, оскільки він не має постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків у м. Києві (через декілька абзаців вказано, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживання в Україні; а в останньому абзаці клопотання вказано, що ОСОБА_4 взагалі не має постійного місця проживання).
Крім того, у підозрюваного відсутнє офіційне джерело доходів, що спонукатиме його до вчинення нових злочинів для отримання матеріальних благ для власного існування.
Вказане обґрунтування є неналежним, а його зміст не відповідає дійсності, і навіть іншим матеріалам кримінального провадження.
Так у повідомленні про підозру ОСОБА_4 вказано, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 (зрештою, навіть у клопотанні, яке заперечується, вказана така адреса проживання підозрюваного - тому посилатись на відсутність постійного місця проживання принаймні нелогічно).
Раніше ОСОБА_4 із сім`єю проживали за вищевказаною адресою (квартиру винаймали). Однак 29.05.2018 матір`ю ОСОБА_4 була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , і з того часу ОСОБА_4 разом зі своєю сім`єю - дружиною та неповнолітньою дочкою - постійно проживають у цій квартирі (фактично власній, адже мати ОСОБА_4 у Києві не проживає, а квартиру придбала саме для сина). Проживання сім`ї ОСОБА_22 за адресою: АДРЕСА_1 (а також і добрі відносини із сусідами) підтверджується також відповідним Актом. Одночасно вищевикладене свідчить про неналежність посилання слідчого на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.
Щодо посилання на відсутність у підозрюваного офіційного джерела доходів, що спонукатиме до нових злочинів, то також не так. ОСОБА_4 працює, хоча й не офіційно, але постійно - на сімейному автомобілі, зареєстрованим власником якого є його дружина, ОСОБА_4 надає послуги перевезення пасажирів за допомогою Сервісу «УКЛОН» (фактично - це аналог служби таксі) і отримує достатній дохід - в середньому 15-20 тис. грн. за місяць, що є вищим за офіційну середню зарплату для міста Києва.
Обгрунтованим є вважати, що ризик незаконного впливу на потерпілого, із плином часу втрачає свою актуальність. Тому насамперед, варто враховувати, що дане кримінальне провадження зареєстроване 02.09.2016, тобто майже 4 роки назад.
Ризик вчинення аналогічного кримінального правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність, взагалі нічим не обґрунтоване та є безпідставним.
Таким чином жодного із передбачених у ст. 177 КПУ України, і зокрема із наведених у клопотанні ризиків не існує, оскільки достатніх законних підстав вважати, що ОСОБА_4 буде здійснювати дії, запобігання яким є метою застосування запобіжних заходів, не наведено та немає.
Відповідно немає передбачених Кодексом підстав для застосування запобіжного заходу, а без їх наявності, слідчий згідно ч. 2 ст. 177 КК України не має права ініціювати застосування запобіжного заходу.
У клопотанні, в порушення приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вказав, що клопотання слідчого є необгрунтованим, а застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є невиправданим, недоцільним, несправедливим та таким, що не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, а тому просив у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Підозрюваний доводи захисника підтримав, та окремо зазначив, що має міцні соціальні зв`язки. Просив суд обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Крім того, обставин викладених у підозрі не оспорював, пояснив, що не міг уявити, що вказані обставини стануть предметом кримінального правопорушення.
Cлідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши у системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Заходами забезпечення кримінального провадження є: 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).
При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
У цьому випадку, вимоги ч.ч. 1 та 2 ст. 132 КПК України, заявником дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинуваченою, як передумовою, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Як убачається із матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку із чим, останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.
У цьому випадку, у ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні незаконного позбавлення волі та викрадення людини з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та у вимаганні вчиненому за попередньою змовою групою осіб з погрозою вбивства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за викладених у підозрі обставинах.
У разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, йому загрожує покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, тобто відповідно до вимог ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
У разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, йому загрожує покарання у виді обмеження волі на строк позбавленням волі на строк від трьох до семи років, тобто відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, у ході якого підозрюваного 13.06.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, та подано органом досудового розслідування до слідчого судді дане клопотання про застосування запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує таке.
На час розгляду порушеного у клопотанні питання, особою підозрюваного судом встановлено, такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Донецької області, м. Селидове, українець, громадянин України, з середньою технічною освітою, одружений, має на утримані неповнолітню дитину, працює водієм у таксі, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові міцні соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію, а тому, слідчий суддя, аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - із точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення у частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ у частині того, що наявність певного ризик/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Поряд із цим, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків у місці її постійного проживання; репутація; майновий стан; розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення у частині аргументації неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту.
За таких умов, слідчий суддя приходить до переконливого висновку, що клопотання не містить чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку із чим вважає, що на даному етапі, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (тримання під вартою), про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких обставин слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначеного ст. 177 КПК України, та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризикам, вважає за необхідне відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, однак застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічній час, із покладенням на нього обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.) терміном на два місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічній час з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 5 ст.194 КПК України обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора, суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання, утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками у кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання ним покладених на нього обов`язків, йому може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Визначити строк дії ухвали до 14 серпня 2020 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: