Ухвала
про залишення скарги без руху
2 червня 2020 року
м. Київ
справа № 202/7442/19
провадження № 51- 2592ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, якою залишено без змін вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням прокурору строку для усунення недоліків на таких підставах.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) пунктів 4 і 5 ч. 2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно із положеннями ч.1 ст.436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.
Однак, як вбачається зі змісту скарги, скаржник вищевказаних вимог закону не дотримався.
Так, касаційну скаргу прокурор подав на ухвалу суду апеляційної інстанції.
Однак, як убачається із мотивувальної частини касаційної скарги, прокурор не погоджується із рішеннями суду як першої так і апеляційної інстанції, посилається в тому числі, на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, однак при цьому вимогу про скасування зазначив лише щодо ухвали апеляційного суду, та враховуючи наведені ним у скарзі обґрунтування щодо незаконності вироку, вимоги щодо рішення суду першої інстанції не вказав.
Враховуючи наведене, зазначена прокурором вимога не є конкретною до суду касаційної інстанції, тому йому необхідно визначитися з вимогою в частині скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень ст. 436 КПК.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Крім того, прокурор у скарзі хоча й вказав, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою доводи прокурора про необґрунтоване застосування положень ст. 75 КПК, не скасував вирок в частині призначеного покарання та мав би постановити новий вирок в цій частині, при цьому не навів належних обґрунтувань про те, в чому саме полягає незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ним ухвали апеляційного суду з урахуванням положень ст.438 КПК, та які норми процесуального або матеріального закону, з огляду на зазначені у скарзі порушення, були не дотримані апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги та ухваленні судового рішення.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою прокурора ОСОБА_4 .
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду прокурором має бути підтверджено, що нею не пропущено цього строку.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, якою залишено без змін вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 , залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3