Справа №613/1567/19 Провадження № 1-кп/613/76/20
У Х В А Л А
04 червня 2020 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,-
В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого мотивуючи його тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Відносно обвинуваченого обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії його закінчується 06 червня 2020 року. Необхідність повторного продовження строку запобіжного заходу обумовлюється тим, що ризики передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати на даний час, зокрема: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та у випадку доведеності вини останнього, за наявності обставин, що обтяжує його покарання (вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння) міра покарання, що може бути застосована до нього складатиме від п`яти до десяти років позбавлення волі, у зв`язку з чим є підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення даного покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування; може незаконно впливати на потерпілих та свідків. Також перебування в умовах домоволодіння АДРЕСА_1 при застосуванні домашнього арешту, надасть можливість обвинуваченому покидати дане домоволодіння, у зв`язку з чим даний запобіжний захід не дасть можливість запобігти ризикам передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявних в даному кримінальному провадженні. Крім того, відсутність роботи, тобто джерела постійного доходу, унеможливлює застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави та поруки. Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечував, просив змінити відносно ОСОБА_6 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`яку, не пов`язану з позбавленням волі, а саме у виді домашнього арешту, мотивуючи тим, що обвинувачений має місце постійного проживання та міцні соціальні зв`язки.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника, та заперечував проти клопотання прокурора.
Потерпілий ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора, наполягав на триманні обвинуваченого під вартою.
Суд, заслухавши думку учасників справи, розглянувши клопотання прокурора, приходить до слідуючого.
Судом встановлено, що ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 08 квітня 2020 року запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою, продовжено строком на 60 днів, а саме до 06 червня 2020 року включно.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно обвинуваченого строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та незаконного впливу на потерпілих та свідків.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 06 червня 2020 року, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду, тому строк тримання під вартою відносно обвинуваченому необхідно продовжити. При цьому, ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали та продовжують існувати, тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 371- 372 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора, про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити строком на 60 днів, тобто до 02 серпня 2020 року включно, з подальшим його утриманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя