справа №619/715/20
провадження №1-в/619/43/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

представника колонії - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дергачі клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, громадянина України, українця, освіта незакінчена вища, не військовозобов`язаного, вдівець, фізична особа підприємець, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого за вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 13.09.2010 року за ч.1 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі,-

початок строку - 29 грудня 2009 року;
кінець строку 22 січня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :
До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

В обґрунтування клопотання зазначено, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.09.2010 ОСОБА_5 було засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі. У скоєному злочині вину визнає.

Початок строку відбування покарання 29.12.2009, кінець строку відбування покарання 22.01.2022.

З 27.07.2018 засуджений відбуває покарання в державній установі «Дергачівська виправна колонія (№109)», куди він прибув з державної установи «Диканська виправна колонія (№12)».

Згідно вироку від 13.09.2010 Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області засуджений має відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4 600 гривень, моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень, за надання юридичної допомоги суму в розмірі 1 500 грн, всього на суму 56 100 гривень. Проте, ОСОБА_5 неодноразово звертався до потерпілого з листами з проханням надати йому реквізити для здійснення виплат по цивільному позову, однак відповіді не надходили. Станом на 14.01.2020 виконавчі листи на адресу виправної колонії не надходили.

В вересні та листопаді 2018 року ОСОБА_5 був працевлаштований господарською обслугою в Державній установі «Дергачівська виправна колонія (№109)».

З жовтня 2018 року по січень 2019 року працював на контрагентському об`єкті ДП «Клінічний санаторій «Курорт березівські мінеральні води».

З квітня 2019 року по жовтень 2019 року був працевлаштований на виробничій ділянці Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№109)».

На теперішній час засуджений працевлаштований на виробничій ділянці «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№109)» по виготовленню паливних брикетів з грудня 2019 року.

ОСОБА_5 протягом відбування покарання приймає активну участь у програмах ДВВ, займається саморозвитком, отримав додаткову освіту.

Крім того, ОСОБА_5 позитивно характеризується установою виконання покарань та має позитивну психологічну характеристику.

Вважає, що наявність 17 заохочень свідчить про позитивні зміни в характері та поведінці ОСОБА_5 , що підтверджується також характеристикою наданою установою виконання покарань та свідчить про виправлення засудженого. В якості доказів сумлінної поведінки є документи про заохочення саме за перевиконання норм та сумлінну працю.

ОСОБА_5 просить суд, невідбуту частину строку основного покарання у виді позбавлення волі 1 (один) рік 6 (місяців) 22 дні змінити на 2 (два) роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави.

У судовому засіданні представник ДУ «Дергачівська виправна колонія №109» ОСОБА_4 клопотання підтримав.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, та просила відмовити у його задоволенні посилаючись на його необґрунтованість.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 подання підтримала, просила його задовольнити, так як ОСОБА_5 довів своє виправлення, має адресу проживання, залучався до праці, вживав заходи щодо виплати цивільного позову, сплачує аліменти, має можливість працевлаштування.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 пояснив, що розкаявся у вчиненому, просив замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.

Заслухавши представника колонії, прокурора, засудженого, захисника, дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 було засуджено вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.09.2010 за ч.1 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 29.12.2009, кінець строку відбування покарання 22.01.2022.

З 27.07.2018 засуджений відбуває покарання в державній установі «Дергачівська виправна колонія (№109)», куди він прибув з державної установи «Диканська виправна колонія (№12)».

Статтею 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

2. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

4. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі; 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання. 5. До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу. 6. Якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить нове кримінальне правопорушення, суд до покарання за знову вчинене кримінальне правопорушення приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно вироку від 13.09.2010 Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області засуджений має позов на користь ОСОБА_7 . Має відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4 600 гривень, моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень, за надання юридичної допомоги суму в розмірі 1 500 гривень, всього на суму 56 100 гривень.

Засуджений пояснив, що звертався до потерпілого з листами з проханням надати йому реквізити для здійснення виплат по цивільному позову, однак відповіді не надходили.

Це підтверджується матеріалами особової справи.

Виконавчі листи на адресу виправної колонії не надходили.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 за час відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі отримав 6 стягнень, з яких 2 - у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора без виведення на роботу.

Суд також враховує, що засуджений за час відбування покарання має 17 заохочень, але дані обставини не можуть беззаперечно свідчити про його перевиховання, оскільки суд враховує поведінку засудженого за весь період його відбування ним покарання. Зокрема, суд враховує відсутність заохочень в період з 29.12.2009 по 05.01.2014.

При вирішенні питання про застосування відносно засудженого питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків і проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів.

При визначенні сумлінності у поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженого, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

З початку строку відбування покарання до переведення до ДУ «Дергачівська виправна колонія (№ 109)» ОСОБА_5 до праці залучався на нетривалі проміжки часу зі значними інтервалами.

В вересні та листопаді 2018 року ОСОБА_5 був працевлаштований господарською обслугою в Державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109)».

З жовтня 2018 року по січень 2019 року працював на контрагентському об`єкті ДП «Клінічний санаторій «Курорт берегівські мінеральні воли».

З квітня 2019 року по жовтень 2019 року був працевлаштований на виробничій ділянці Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально - виконавчої служби України («№109)».

На теперішній час ОСОБА_5 працевлаштований на виробничій ділянці «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 109)» по виготовленню паливних брикетів з грудня 2019 року.

З урахуванням наведеного вище можна зробити висновок, що ОСОБА_5 до праці залучався зі значними інтервалами, а за таких обставин немає підстав вважати, що засуджений покращує кількісні показники виконуваної роботи та прагне спокутувати свою провину сумлінним ставленням до праці.

За період відбування покарання ОСОБА_5 мав суперечливі характеристики, характеризувався негативно, посередньо та позитивно.

Так, в період часу з 20.01.2010 по 10.01.2011 характеризувався посередньо, з 10.01.2011 по 01.06.12 - негативно, з 01.06.12 по 14.08.2012 посередньо, з 14.08.2012 по 17.06.2014 негативно, з 17.06.2014 по 04.07.2014 посередньо, з 07.07.2014 по 12.09.2014 негативно, з 12.09.2014 по 03.04.2015 посередньо, з 06.04.2015 по 14.01.2020 позитивно.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Засуджений мав суперечливі характеристики, значний час відбування покарання характеризувався негативно. Працював із значними перервами. Не отримував жодних заохочень значний період часу, в період з 24.04.2012 по 29.07.2014 отримав 6 стягнень.

За таких підстав суд дійшов висновку, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженого ОСОБА_5 буде передчасним, оскільки термін покарання, що відбутий засудженим, є недостатнім для його перевиховання, враховуючи дані про його особу, строк призначеного покарання, сутність скоєного злочину та наслідки, що настали.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженого ОСОБА_5 на такий строк можливе лише при наявності виключних обставин, а таких обставин судом не встановлено.

Щодо поданих захисником та засудженим документів про наявність у засудженого майнових прав, адреси проживання, можливості працевлаштування, про сплату засудженим аліментів та його стану здоров`я, суд виходить з того, що це суттєво не впливає на оцінку його перевиховання під час відбування покарання за весь період строку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що представлених доводів є недостатньо для про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженого, та у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі та керуючись ст. 82 КК України ст.ст. 376, 537, 539 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:
В клопотанні засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівській районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали оголошено в приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області 06.07.2020 о 08 год. 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_1