печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2020 Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004848 від 05.11.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Яблунівка, Макарівського р-ну. Київської обл., громадянин України, українець, освіта повна середня, тимчасово не працевлаштований, не одружений, є учасником бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебуваючи у невстановлену місці придбав ніж, який був виготовлений заводським способом і є холодною зброєю колючо-ріжучої дії, а також телескопічну дубинку яка була виготовлена заводським способом і є холодною зброєю ударно-дробильної дії

Далі ОСОБА_4 , діючи умисно, не маючи передбаченого законом дозволу, в порушення Положення про дозвільну систему (затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року), Інструкції Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1988 р., Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» та додатку №1 до вказаної постанови («Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України») привласнив ніж та телескопічну дубинку, після чого поклав їх до власного автомобіля марки «Audi A6», д.н.з. « НОМЕР_1 » та почав незаконно, без передбаченого законом дозволу носити (переміщати та транспортувати) холодну зброю в автомобілі.

В подальшому, 05.11.2019 близько 00:36 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу ресторану "CHI by Decadence House 2", що знаходиться за адресою: вул. Паркова дорога, 16-А, в м. Києві, а саме на місці для пракування автомобілів, був зупинений працівниками поліції, які в ході поверхневого огляду автомобіля, а саме в правому кармані, який розташований на водійських дверцятах, виявили та вилучили вищевказаний ніж, який згідно висновку експерта № 25-177 від 18.11.2019 відноситься до клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії, виготовленою заводським способом, а також між водійськими дверцятами та водійським сидінням виявили та вилучили телескопічну дубинку, яка згідно висновку експерта № 25-177 від 18.11.2019 відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, як незаконне поводження зі зброєю, а саме носіння холодної зброї (ножа та телескопічної дубинки) без передбаченого законом дозволу.

29.11.2019 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинений злочин, а саме у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор та захисник, кожний окремо, в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України, є злочином середньої тяжкості, від якого в даному випадку потерпілих немає.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкістю висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до п. 9 ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 29 листопада 2019 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові докази по справі, а саме предмет зовні схожий на ніж з дерев`яною рукояттю, який поміщений до сейф-пакету № 4413148 та предмет зовні схожий на телескопічну палицю чорного кольору, який поміщений до сейф-пакету № 4413170, які зберігаються у камері схову речових доказів Печерського УП ГУНП в м. Києві знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи холодної зброї № 25-177 від 18.11.2019 в розмірі 1570 грн. 10 коп.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1