Справа № 559/534/19
Номер провадження 1-кс/559/118/2020
УХВАЛА
08 травня 2020 року місто Дубно Рівненська область
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі:

слідчого ОСОБА_3

скаржника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 18.03.2020 про закриття кримінального провадження №000002, -

ВСТАНОВИВ:
04.05.2020 вищезазначена скарга надійшла в провадження слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області.

В обґрунтування доводів скарги адвокат ОСОБА_4 посилається на наступні доводи.

18.03.2020 слідчим слідчого відділу Дубенського відділу поліції ГУПН в Рівненській області лейтенантом ОСОБА_3 було прийняте рішення та винесено Постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000002 від 16.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України.

У зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_5 у відповідності до ст. 55 КК України являється потерпілим, так як йому кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди і ним особисто подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується повідомленням Дубенської місцевої прокуратури № 34-5-19 від 16.01.2019. Винесену постанову представник потерпілого ОСОБА_5 вважає передчасною та прийнятою без дослідження всіх обставин справи, яка підлягає оскарженню в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України та скасуванню, виходячи з наступного.

Слідчим не було проведено необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі та не вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування

З часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви та порушення кримінального провадження, слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не проведено всебічне та повне дослідження обставин кримінального провадження. Єдине, що зробив слідчий в ході розслідування кримінального провадження, так це допитав потерпілого, сім`ю ОСОБА_6 та направив декілька запитів до банків про надання запису з відеокамер спостереження і територіального сервісного центру МВС м. Дубна про наявність у Слободських транспортних засобів, що явно не свідчить про всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження та законність оскаржуваної постанови.

Про відсутність складу кримінального правопорушення слідчий зробив висновок лише на підставі пояснень осіб, які могли бути причетні до скоєння даного правопорушення ОСОБА_7 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , не взявши до уваги свідчення самого потерпілого, його сина, онуки, не отримавши записів камер спостереження терміналів банківських установ «Ощадбанку», «Авалю», «Укрсиббанку», в яких зі слів ОСОБА_8 . ОСОБА_5 проводив зняття коштів зі своєї картки. Мало того, слідчий не встановив банківські установи, які функціонували в м. Дубно в період з 11.09.2017 по 15.01.2018 (період пропажі у потерпілого коштів), платіжні термінали яких були встановлені в м. Дубно, не звертався до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів цих банківських установ (в т. ч. «Ощадбанку», «Авалю», «Укрсиббанку»).

Крім того, під час допиту ОСОБА_7 пояснив факт придбання в 21.11.2017 (в період коли зникли кошти з рахунку потерпілого) у власність житлового будинку по АДРЕСА_1 (копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно додається) за кошти, зароблені з продажу свиней, які тримав у своєму господарстві по АДРЕСА_2 . З метою підтвердження чи спростування даного факту, зважаючи на наявну в матеріалах справи інформацію про відсутність у вказаного громадянина доходів за 2014-2019 роки, слідчому було запропоновано встановити та допитати сусідів вказаного громадянина, яким можливо відомі обставини зайняття ОСОБА_7 підприємницькою діяльністю, пов`язаною з реалізацію продукції тваринного походження. Однак слідчий зігнорував клопотання сторони потерпілого і не вжив заходів для збирання доказів з метою повного і всебічного розслідування справи.

Незважаючи на наявні в матеріалах справи відомості з податкової інспекції про практичну відсутність у ОСОБА_9 в період з січня 2014 по липень 2019 року доходу (крім соціальної виплати), слідчим не надано належної правової оцінки факту придбання нею 23.09.2017 легкового автомобіля в період зникнення коштів з банківської картки потерпілого (11.09.2017 по 15.01.2018).

ОСОБА_10 дала свідчення про те, що ОСОБА_5 придбав за власні кошти будинок своїй внучці ОСОБА_11 . Разом з тим, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 спростували даний факт. Однак, слідчий не врахував покази свідків, не дав їм належної оцінки, а обставини надання ОСОБА_8 недостовірної інформації не врахував і не дослідив. Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під час допиту повідомили, що ОСОБА_5 страждає на шизофринію та атеросклероз. Разом з тим, дані свідчення слідчим не були підтвердженні чи спростовані. А причини неправдивих свідчень ОСОБА_7 щодо придбання потерпілим будинку сину в с. Сапанів Радивилівського району Рівненської області слідчим взагалі не досліджувалися.

Під час досудового розслідування слідчим порушено вимоги КПК України.

Під час досудового розслідування слідчому адвокатом ОСОБА_4 було подано наступні клопотання:

04.02.2019року -- про проведення огляду житла,

04.02.2019року -- про допит свідка,

15.03.2019року -- про приєднання доказу,

29.05.2019року - про допит свідків ,

06.06.2019року - про допит свідків,

24.07.2019року - про витребування доказів,

28.02.2020року - про перекваліфікацію кримінального правопорушення,

28.02.2020року - про допит свідків,

28.02.2021року - про долучення доказу,

28.02.2020року - про встановлення банківських установ і звернення до слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до статті 220 КПК України клопотання сторони потерпілого і його представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. На сьогоднішній день слідчий не повідомив про результати розгляду жодного з цих клопотань, що свідчить про грубе порушення ним вимог КПК України.

06.02.2020 слідчим було продемонстровано записи з камер спостереження банку, на яких зображено свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поруч з терміналом банкомату. Разом з тим, в ході ознайомлення в цей день з матеріалами провадження було виявлено відсутність матеріальних носіїв інформації, на яких було зафіксовано дані фото. Не долучені до справи також процесуальні документи, які відображають джерело отримання таких записів. Все це свідчить про порушення слідчим порядку збирання і долучення доказів до матеріалів кримінального провадження.

Слідчим невірно кваліфіковано кримінальне правопорушення.

29.01.2019 слідчим винесено постанову про перекваліфікацію кримінального провадження з ч.5 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України. В обґрунтування прийнятого рішення він посилається на той факт, що події по викраденню грошових коштів у ОСОБА_5 не об`єднані єдиним умислом.

Вважаю, що постанова слідчого про перекваліфікацію кримінального правопорушення є незаконною, а кримінальне провадження підлягало перекваліфікації на ч. 5 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України.

Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що у потерпілого невстановленими особами було викрадено 6000 євро з будинку по АДРЕСА_2 , де він тимчасово проживав, та 11455,97 євро з банківської картки, виданої в Литовській Республіці. Крадіжка грошових коштів була здійснена в період з 11.09.2017 року по 15.01.2018 року. Згідно пояснень свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вищевказаний період вони самостійно знімали кошти з рахунків ОСОБА_5 . Крім того, вказані особи проживали в тому ж будинку, з якого зникли у потерпілого кошти.

Таким чином, цілком обґрунтовано можна припустити, що до викрадення грошей можуть бути причетні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а дані події об`єднані одним умислом - крадіжкою коштів у ОСОБА_5 .

В постанові слідчий не навів жодних доказів про відсутність єдиного умислу щодо вчинення даного правопорушення, а в матеріалах справи відсутні будь-які матеріали, що засвідчують даний факт.

На момент вчинення кримінального порушення сума викрадених у ОСОБА_5 грошових коштів становила 604 585,78 грн. ( 17455,97 євро по курсу НБУ станом на 15.01.2018 року 1 євро = 34,6349 грн.), що в розумінні примітки 4 до статті 185 КК України в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину. Тобто зазначене діяння слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки в особливо великих розмірах.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року, п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо).

Таким чином, вражає, що дії невстановлених осіб необхідно було кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК України, так як вони незаконно заволоділи платіжною карткою, що є офіційним особистим документом.

Необґрунтованість висновків, які містяться в постанові, щодо обставин, які повинні бути встановлені слідчим та завчасність висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, слідчий зробив висновок про відсутність такої складової частини злочину, передбаченого ст. 185 КК України, як таємність на підставі свідчень ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 . Ці висновки слідчого вважає необґрунтованими, так як показання наданні цими особами мають суттєві розбіжності. Так, Слободський дав пояснення, що в 2015 році ОСОБА_5 разом з ним та його дочками неодноразово знімали кошти з банківської картки потерпілого. Однак, ОСОБА_15 стверджує, що зняття коштів з карки проводилось лише в присутності її та сестри. Крім того, потерпілий дав свідчення, що, в 2015 році лише один раз знімав кошти з банкомату в присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

Не надано також належної оцінки та не перевірена інформація ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_5 просив сторонніх людей про зняття коштів з його банківської картки. Тим паче, що про дані факти решта учасників кримінального провадження навіть не згадали.

Винісши постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зробив передчасний висновок про нібито добровільну передачу банківської картки ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , помилково вважаючи, що зняття коштів проводилось в присутності потерпілого. Разом з тим, з протоколу допиту ОСОБА_5 вбачається, що в період зникнення грошових коштів з його рахунку з вересня 2017 року по листопад 2017 року він перебував за межами м. Дубна в с. Сапанів, де проживає його син. Дані обставини підтвердив його син, ОСОБА_16 .

Щодо висновку слідчого про не підтвердження інформації про викрадення у потерпілого 6000 євро слід зазначити, що даний факт в ході проведення досудового розслідування взагалі не перевірявся.

Крім того, в мотивувальній частині Постанови слідчий зазначив, що кримінальне провадження № 000002, внесене до ЄРДР 16.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Разом з тим, дане провадження внесене 16.01.2019 до реєстру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Таким чином, закриваючи кримінальне провадження, слідчий зробив завчасний висновок про відсутність складу кримінального правопорушення на підставі відсутності таких ознак кримінального правопорушення як таємність, умисел, корисливий мотив.

За зазначених обставин, можна стверджувати, що слідчим не тільки не було обґрунтовано надано оцінку повноти вчинених під час досудового розслідування дій, але й правильності здійснення правової оцінки встановлених обставин під час досудового розслідування. Адже твердження щодо відсутності в діях складу кримінального правопорушення, з чим помилково погодився слідчий, нівелюється твердженнями заявника та наявними в матеріалах справи доказами щодо протилежного.

Відтак, рішення слідчого слідчого відділу Дубенського відділу поліції ГУПН в Рівненській області лейтенанта ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, оформлене постановою від 18.03.2020 є необґрунтованим, протиправним, незаконним та таким, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України.

Враховуючи викладене, просить постанову про закриття кримінального провадження винесену слідчим СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 18.03.2020 скасувати, зобов`язати слідчого продовжити досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002 від 16.01.2020.

Особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги скарги підтримала повністю, в решті надав пояснення згідно поданих письмових пояснень (а.с.59-61).

Слідчий у судовому засіданні проти вимог поданої скарги заперечив, вважаючи їх безпідставними, просив у задоволенні скарги відмовити.

Прокурор в судове заясідання, будучи належним чином та вчано повідомлений - не з`явився, йог неявка - не перешкоджає розгляду скарги.

На запит слідчого судді з Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області до суду скеровано матеріали кримінального провадження за № 000002 в 1 томі.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу та слідчого, вивчивши скаргу та дослідивши матеріали кримінального провадження за № 000002, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_5 про те, що в період з 11.09.2017 по 29.01.2018 невстановлена особа викрала його грошові кошти, шляхом їх зняття з банківського рахунку, 16.01.2019 було внесено відомості до ЄРДР за №0000002 за ч. 5 ст. 185 КК України.

29.01.2019 слідчим СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області винесено постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України.

Постановою слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 кримінальне провадження №0000002 від 16.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови та матеріалів кримінального провадження за №0000002, під час проведення досудового розслідування було допитано самого потерпілого ОСОБА_5 , допитано в якості свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 .

Згідно з мотивувальною частиною оскаржуваної постанови із зібраних матеріалів, що містяться у кримінальному провадженні вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 добровільно передав банківську картку та розповів пін-код до неї стороннім особам для зняття йому коштів з рахунку. Інформація про те чи справді перебували у ОСОБА_5 кошти у сумі 6000 євро, які з його слів були викрадені та знаходилися у кімнаті де він тимчасово проживав не знайшла свого підтвердження.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства.

Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Щодо доводів скаржника про не проведення слідчим необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі та не вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, слід зазначити наступне.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Як слідує з досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження за №000002, під час досудового розслідування слідчим виконано необхідні слідчі дії для встановлення об`єктивної істини у провадженні та виконання завдань, покладених КПК України, а також вжито можливі заходи для отримання наявних доказів.

За таких обставин, посилання заявника у скарзі на неповноту досудового розслідування, як підставу для скасування оскаржуваного рішення, слідчий суддя вважає неспроможними.

Крім того, особою, яка подала скаргу, не наведено переконливих доводів, які б свідчили про те, що шляхом проведення додаткових слідчих дій (в тому числі встановлення обставин зайняття ОСОБА_7 підприємницькою діяльністю пов`язаною із реалізації продукції тваринного походження, правової оцінки факту придбання 29.03.2017 ОСОБА_9 легкового автомобіля та встановлення наявності факту придбання потерпілим ОСОБА_5 будинку сину в с.Сапанів Радивилівського району), будуть встановлені достатні дані, що унеможливлюють закриття кримінального провадження та те, що ці дані мають відношення до даного кримінального провадження.

Щодо не підтвердження та не спростування слідчим показів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , що ОСОБА_5 страждає на шизофринію та атеросклероз, то в матеріалах справи міститься медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_5 яка містить інформацію про стан здоров`я останнього та була долучена ним особисто до матеріалів кримінального провадження.

Щодо неотримання слідчим записів з камер відео спостереження терміналів банківських установ, шляхом звернення з відповідним клопотанням до слідчого судді, на що посилається адвокат ОСОБА_4 у своїй скарзі, то дана інформація не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні ухвали слідчого судді від 15.03.2019 про тимчасовий доступ до речей і документів, якими задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на тимчасовий доступ до інформації в тому числі до матеріалів, що містяться в засобах збереження інформації фото- і відео спостереження, встановленого в термінальному обладнанні банку, з якого здійснювалось зняття коштів, з наданням на паперовому та (або) магнітному носіях копій фото або відеозаписів, відзнятих за період з 11.09.2017 року по 29.01.2018 року під час транзакцій з рахунку № НОМЕР_1 , яка перебуває у володінні АТ «Ощадбанк», АТ КБ «ПриватБанк».

Щодо доводів скаржника про те, що під час досудового розслідування слідчим порушено вимоги КПК України, що виразилося у не повідомленні йому про результати розгляду поданих ним клопотань.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно матеріалів кримінального провадження, клопотання подані потерпілою стороною були розглянуті слідчим, неповідомлення про результати їх розгляду та самі результати їх розгляду не оскаржувалися потерпілою стороною.

Щодо демонстрації 06.02.2020 слідчим записів з камер спостереження банку, на яких зображено свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поруч з терміналом банкомату. Не долучення до справи процесуальних документів, які відображають джерело отримання таких записів. Дані доводи не знайшли свого підтвердження, оскільки, матеріали провадження не містять інформації про наявність таких записів.

Щодо доводів скаржника про те, що слідчим невірно кваліфіковано кримінальне правопорушення, варто зазначити, що 28.02.2020 представником потерпілого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_18 подано до слідчого клопотання про перекваліфікацію кримінального правопорушення по кримінальному провадженню №0000002 з ч. 1 ст. 185 КК України на ч. 5 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України. Постановою слідчого від 02.03.2020 у задоволенні даного клопотання було відмовлено, копію даної постанови адвокату ОСОБА_19 направлено згідно супровідного листа 02.03.2020, дану постанову слідчого потерпіла сторона не оскаржувала.

Особлива увага звертається слідчим суддею також на те, що згідно заяви ОСОБА_5 , за якою було внесено відомості до ЄРДР, йомовірний факт викрадення у нього коштів, мав місце у піеріод з 11.09.2017 по 29.01.2018, а з даною заявою про вчинення кримінального правопорушення він звернувся лише 16.01.2019, тобто майже через рік, пояснень щодо даних обствин, його представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні надати не зміг.

Перевіряючи надані матеріали кримінального провадження за №0000002 на предмет відповідності рішення про закриття кримінального провадження вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суб`єктивна сторона крадіжки характеризується прямим умислом на заволодіння чужим майном. Змістом умислу винного при крадіжці охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого, очевидців або осіб, у володінні чи під охороною яких знаходиться майно: за відсутності сторонніх осіб; у їхній присутності, але непомітно для них; у присутності таких осіб і на "їхніх очах", але за умови, що вони не усвідомлюють характеру вчинюваних винним дій; у присутності сторонніх осіб, на потурання (а через це і на втаємничення своїх дій) яких, в силу особливих зв`язків чи стосунків з ними, розраховує винний тощо. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони крадіжки є корисливий мотив.

Слідчий при закритті кримінального провадження в частині дійшов вірного висновку, що у діях ОСОБА_7 , ОСОБА_20 і ОСОБА_10 відсутні ознаки крадіжки, як таємність, умисел, корисливий мотив, що виключають склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Відповідно, згідно із здобутими даними вбачається достатньо підстав для прийняття остаточного процесуального рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

З огляду на встановлені під час судового розгляду скарги обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 000002 проведено достатньо повно і доказів вчинення кримінального правопорушення не встановлено, а прийняте в результаті перевірки рішення про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне врахувати практику Європейського суду з прав людини, а саме те, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Тобто, висловлені у постанові доводи слідчого є такими, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, оцінивши вищезазначені обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам провадження та положенням закону про кримінальну відповідальність висновок слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушень, а відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, серед іншого, про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 110, 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 18.03.2020 про закриття кримінального провадження №000002 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1