Справа № 581/242/20
Провадження № 1-кп/581/28/20
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2020 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000056 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у с. Берестівка Липоводолинського району Сумської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , не одружений, не працює,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

в с т а н о в и в :

16 березня 2020 року о 8 год. поліцейські Липоводолинського відділення поліції ГУНП в Сумські області капітан поліції ОСОБА_6 та капрал поліції ОСОБА_7 у форменому одязі поліції, з табельною вогнепальною зброєю, згідно з графіком чергування, затвердженого начальником Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області заступили на добове чергування та несли службу на службовому автомобілі марки Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 .

16 березня 2020 року о 17 год. 16 хв. на лінію «102» Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення, яке було зареєстроване до журналу ЄО Липоводолинського ВП № 453 про те, що ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння керує автомобілем марки ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Із метою реагування на вказане повідомлення, поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вказаному службовому автомобілі виїхали до с. Берестівка Липоводолиського району Сумської обалсті, де о 18 год. 56 хв. по вул. Сумській, зупинили автомобіль марки ВАЗ 21214, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та здійснили перевірку документів у водія ОСОБА_4 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для початку складення поліцейським ОСОБА_7 адміністративних матеріалів за фактом виявленого адміністративного правопорушення.

16 березня 2020 року о 18 год. 58 хв. поруч із службовим автомобілем марки Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився на узбіччі проїзної частини вулиці Сумська в селі Берестівка Липоводолиського району Сумської області, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою перешкоджання складання адміністративних матеріалів та виконанню поліцейськими службових обов`язків, схопив лівою рукою поліцейського ОСОБА_6 за верхню частину форменого одягу в області правого плеча і потягнув у бік. Утримуючи лівою рукою за одяг поліцейського ОСОБА_6 , обвинувачений спробував нанести удар правою рукою в обличчя поліцейського ОСОБА_7 , який намагався припинити його протиправні дії. Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 правою рукою схопив поліцейського ОСОБА_7 за формений одяг та, перешкоджаючи здійсненню останнім своїх службових обов`язків, розпочав боротьбу з ним, в результаті якої пошкодив формений одяг поліцейського ОСОБА_7 , зірвавши рукою його спеціальний жетон 0115331 та нагрудну відеокамеру, а також пошкодив спеціальний жилет цього поліцейського.

Обвинувачений у судовому засіданні повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, визнав свою вину у вчиненому.

За таких обставин, вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості від 25 березня 2020 року, укладеною між прокурором Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 342 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 , беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння; сторони дійшли згоди щодо всіх істотних обставин для даного кримінального провадження, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, та наявність обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку зокрема, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, узгодили призначення покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3400 грн. Також, у даній угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Заслухавши у підготовчому судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Потерпілі у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не заперечували щодо затвердження угоди укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості з визначеною мірою покарання, попередньо надавши прокурору свою письмову згоду на укладення ними угоди.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Під час досудового розслідування до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період із 22 год. до 7 год. наступної доби в термін до 13 травня 2020 року. Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину визнав, щиро покаявся, відшкодував завдані ним збитки, судом призначене покарання не пов`язане із будь-яким обмеженням волі, вказані в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу ризики відпали, а нові не з`явилися, тому суд не вбачає підстав для продовження дії вказаного запобіжного заходу і вважає за необхідне його скасувати.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2020 року між прокурором Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити йому визначене в угоді покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3400 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні:

відеозаписи з нагрудної відеокамери залишити у матеріалах кримінального провадження;

поліцейський спеціальний жетон 0115331 зі шматок тканини, чорного кольору; нагрудний відеореєстратор (бодікамера), чорного кольору; дві частини липкої стрічки, світло-зеленого кольору, розмірами 11,8х4,9 см; спеціальний жилет з написом поліція з етикеткою, на якій зазначено: ПП «Оскар-Т» жилет спеціальний власність Національної поліції України розмір 48-52 зріст; зимова куртка (бушлат) поліцейського, повернути їх власнику Липоводолинському ВП ГУНП в Сумській області, а накладений арешт на вказані речові докази ухвалою слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 березня 2020 року скасувати.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту застосований ОСОБА_4 за ухвалою слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 березня 2020 року скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1