Дата документу 26.02.2020 Справа № 554/1442/20
Провадження №1-кс/554/2789/2020

У Х В А Л А
Іменем України

26 лютого 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000054 від 20.02.2020 року за ч. 1 ст.294 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суха Маячка Новосанжарського району Полтавської області українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_7 », одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . У клопотанні посилається на те, що СУ ГУНП України в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000054 від 20.02.2020 року за ч. 1 ст.294 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється за ч. 1 ст. 294 КК України за фактом активної участі у масових заворушеннях, що виразилося у вчиненні дій 20.02.2020 близько 19:40 години спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими на даний час слідством особами у перешкоджанні організованій колоні автобусів, які перевозили евакуйованих із КНР громадян у супроводі службових автомобілів правоохоронних органів із проблисковими вогнями, та протидіянні представникам влади із застосуванням предметів, що використовувалися як зброя, а саме киданням каміння та цегли у працівників правоохоронних органів.

На даний час досудовим розслідуванням встановлено, що у результаті злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших невстановлених осіб працівникам правоохоронних органів, а саме: командиру роти № 2 БПСПОП «Полтава» ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 , інспектору роти № 1 БПСПОП «Полтава» ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 , поліцейському роти №1 БПСПОП «Полтава» ГУНП в Полтавській області ОСОБА_13 , поліцейському роти № 1 БПСПОП «Полтава» ГУНП в Полтавській області ОСОБА_14 , начальнику УКР ГУНП в Полтавській області ОСОБА_15 , командиру батальйону № 1 БПОП ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 завдано тілесні ушкодження.

Органом досудового розслідування зазначено як підстави застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявність ризиків, визначених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, а інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав та прохав застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід строком на 60 діб, посилаючись не те, що обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами клопотання у їх сукупності, зокрема протоколами огляду місця події, протоколами слідчих експериментів, протоколами допиту потерпілих, відеоматеріалами. При цьому вважає, що підозра вручена уповноваженою особою. Крім того вважав, що ризики є реальними та доведеними

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, вказував на те, що підозра вручена ОСОБА_5 неуповноваженою на те особою, тому ОСОБА_5 не набув статусу підозрюваного. Вказував, що підозра підготовлена слідчим ОСОБА_6 , вручення підозри здійснювалося слідчою ОСОБА_17 . Водночас він вважає, що підозра є необґрунтованою, а також стороною обвинувачення не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно знаходився серед мітингувальників, однак заперечив свою участь у масових заворушень. Те, що відбувалося в той день у Нових Санжарах, його дуже стурбувало, він хвилювався щодо своєї дитини, а тому вийшов протестувати.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно зі ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Європейській суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) від 21 квітня 2011 року, яке набуло остаточного значення 21/07/2011, зазначив наступне: «Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, №300-A). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), №35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року)».

Вирішуючи подане клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Обґрунтованість підозри сторона обвинувачення доводить протоколом огляду місця події від 20.02.2020, яким зафіксовано обстановку у місці скоєння злочину, у т.ч. фрагменти скла, керамічної плитки, змиви речовини бурого кольору (далі РБК) із асфальту, цегла тощо; протоколом додаткового огляду місця події від 21.02.2020, яким зафіксована обстановка у місці скоєння злочину, у т.ч. фрагменти скла, керамічна плитка, камінь із РБК, серветка із РБК, фрагменти трави із РБК тощо; показаннями потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , які пояснили про обставини отримання ними тілесних ушкоджень під час забезпечення охорони правопорядку у смт Нові Санжари 20.02.2020; слідчим експериментом із потерпілим ОСОБА_12 ; слідчим експериментом із потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 .

Водночас суду не надані протоколи перегляду відеозаписів, зроблених каналом «ZIK» та каналом «News One», якими зафіксовані протиправні дії ОСОБА_5 ; протокол перегляду відеозапису, зробленого групою документування ГУНП, яким зафіксовані протиправні дії ОСОБА_5 , на які здійснене посилання у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 та інші мешканці смт Нові Санжари та прилеглих сіл діяли в умовах паніки, спровокованої браком достовірної інформації, загрозливими повідомленнями окремих ЗМІ та чутками, що поширювалися соціальними мережами.

За цілковитої відсутності попередньої комунікації між профільними органами державної влади та мешканцями Новосанжарського району останні були позбавлені розуміння методів профілактики коронавірусу 2019-nCoV, специфіки засобів обсервації, складу контингенту евакуйованих із Китаю осіб та стану їхнього здоров`я, а відповідно й відсутності прямої небезпеки для себе, своїх рідних і близьких.

У документі Всесвітньої організації охорони здоров`я «Основне, що має бути взяте до уваги при здійсненні евакуації мандрівників та карантинних заходів щодо них у зв`язку зі спалахом нового коронавірусу 2019-nCoV», опублікованому 11.02.2020 року, сказано: «Країна має бути готова інформувати населення швидко і прозоро, забезпечити залучення ЗМІ для підтримки та поширення належних меседжів та уникнення чуток. Країна повинна інформувати громадськість заздалегідь і робити це ефективно, щоб запобігти стигматизації або дискримінації та уникнути паніки» (https://www.who.int/ith/Repatriation_Quarantine_nCoV-key-considerations_HQ-final11Feb.pdf).

На жаль, держава Україна не дотрималася зазначених рекомендацій та не змогла запобігти зазначеним ризикам.

Настрої приреченості на жахливу та швидку смерть мешканців регіону провокувало також прибуття до смт Нові Санжари 20.02.2020 року значної кількості співробітників Національної поліції та бійців Національної гвардії у супроводі бронетехніки.

Надані суду матеріали не є переконливими та достатніми для того, щоб вирішувати питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 .

Так, наведені матеріали в сукупності з викладеними у повідомленні про підозру обставинами та правовою кваліфікацією є недостатніми щодо підозрюваного ОСОБА_5 , стосовно якого вирішується питання про застосування запобіжного заходу.

Водночас слід зазначити про відсутність будь-яких підтверджень зі сторони обвинувачення на обґрунтованість наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та можливість їх забезпечення виключно шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, у поданому клопотанні сторона обвинувачення, вказуючи на можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та /або суду; знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають важливе значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, не вказала жодного вагомого аргументу та підтверджуючих ці обставини відомостей, які б були переконливими у необхідності застосування запобіжного заходу.

Оскільки під час розгляду клопотання не було доведено наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, у його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 184, 192-194, 196, 198, 202, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання заступника начальника СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000054 від 20.02.2020 року за ч. 1 ст.294 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1