ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/1367/17
Провадження № 1-кп/210/58/20

"23" квітня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого: ОСОБА_10 ,

обвинуваченого: ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченого, - адвоката: ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0003199 від 01 листопада 2016 року, відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 20 грудня 2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.185 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт;

2) 13 серпня 2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.186 ч.2, 71 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 04 років 06 місяців 08 днів позбавлення волі;

3) 06 листопада 2019 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.186 ч.2, 70 ч.4 КК України, до покарання у вигляді 04 років 06 місяців 08 днів позбавлення волі,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_11 , 01 листопада 2016 року, близько 02:00 години, знаходячись біля будинку №28 по вулиці Соборності в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_10 , який рухався у напрямку будинку №30. В цей момент у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, діючи умисно, підбіг до ОСОБА_10 , та знаходячись з лівого боку від ОСОБА_10 застосував до останнього насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я особи в момент скоєння злочину, що виразилось в нанесенні правою рукою стиснутою в кулак одного удару в область голови, від якого потерпілий ОСОБА_10 впав на землю, та на деякий час втратив свідомість, нанесенні не менше двох ударів в область голови, чим спричинив ОСОБА_13 , згідно з висновком експерта №122 від 24 січня 2017 року, тілесні ушкодження у вигляді: забійних ран у зовнішнього краю лівої надбрівної дуги, по зовнішній поверхні середньої третини лівої вушної раковини, які за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день) та ушкодження у вигляді: садна - в лівій лобній ділянці та в проекції правого скокового суглобу, синця лівої лобної ділянки - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів.

Після чого, ОСОБА_11 побачивши, що ОСОБА_10 не чинить опору, з лівої передньої кишені джинсів одягнених на ОСОБА_10 , відкрито викрав мобільний телефон марки «Nokia 630» модель «RM-978», який належить останньому, вартість якого з урахуванням зносу станом на 01 листопада 2016 року відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №56 від 13 січня 2017 року становила 1280,00 гривень, що був в силіконовому чохлі, вартість якого з урахуванням зносу станом на 01 листопада 2016 року відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №56 від 13 січня 2017 року становила 101,67 гривню, та грошові кошти у сумі 200,00 гривень.

Далі, ОСОБА_11 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним за власним розсудом, чим спричинив, потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1581,67 гривня.

Своїми умисними діями ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.187 ч.1 КК України, як розбій, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 вину у пред`явленому звинуваченні спочатку не визнав, зазначив, що кримінальне правопорушення, яке мало місце 01 листопада 2016 року, не вчиняв. Взагалі не пам`ятає, що робив того дня. За адресою вчинення злочину не перебував. На слідчому експерименті виконував ті дії, що йому казали. Покази давати відмовився. Під час судових дебатів вину визнав в повному обсязі, розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати. Заявлений потерпілим цивільний позов визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 01 листопада 2016 року, близько 02:00 години він йшов додому по вул. Соборності в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Знаходячись біля будинку №29 відчув удар у потилицю, коли обернувся - йому бризнули в очі перцевим розчином з балончику. Скільки саме осіб було не знає, йому здалося, що чоловіків було двоє, хто саме наніс удар не бачив. Він побіг, але метрів через 10 його наздогнали та нанесли ще кілька ударів по голові, від ударів він впав набік та на якусь мить втратив свідомість. Коли він лежав, до нього залізли в передній лівий карман джинсів, з якого забрали мобільний телефон у чохлі та гроші - 200,00 гривень однією купюрою. Не зважаючи на те, що в нього дуже сльозилися очі, він зміг побачити хлопця, який до нього нахилився. Конкретних рис обличчя він не запам`ятав, але звернув увагу, що у нього дуже видавалися вуха, його лице здалося йому знайомим. Вже через тиждень-два він зміг згадати, що з цим хлопцем відпочивав у літньому таборі у 2000 або 2001 році, вони зображені разом на фото, яке він надав слідству. Цим злочином йому завдано матеріальну шкоду, яка не відшкодована в сумі 200,00 гривень, мобільний телефон йому повернули. Також, злочином завдано йому моральної шкоди, яку він оцінює в 20 000,00 гривень, оскільки з телефону видалено фото його дитини, він мав незручності через зовнішність після побиття, відчував певні хвилювання, не міг спокійно спати. Заявлений цивільний позов підтримав.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснив, що у листопаді 2016 року працював реалізатором у магазині «Техномобіл». 01 листопада 2016 року вранці до нього підійшли двоє чоловіків, обвинувачений ОСОБА_11 , котрого він знає зі школи, та його знайомий на призвістко « ОСОБА_15 », котрого він знав на той час чотири місяці. Хлопець на прізвисько « ОСОБА_15 » запропонував придбати у нього його мобільний телефон «Nokia 630». Він погодився, та вони зійшлись на сумі 450,00 гривень, а дні через 2-3 продав його. Коли він купував телефон, ОСОБА_11 перебував на вулиці.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а обов`язок доказування вини покладено на прокурора (ст.91 ч.2 КПК України, ст.92 ч.1 КПК України).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК України).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Незважаючи на першочергове повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини, його провина повністю підтверджується показами допитаних в ході розгляду справи потерпілого та свідка, а також матеріалами кримінального провадження №0003199, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 03 листопада 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_10 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які 01 листопада 2016 року, близько 02:00 години, поблизу буд.№32 по вул. Соборності в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відкрито, із застосуванням фізичного насильства - нанесенні близько 8 ударів по різних частинах тіла, заволоділи належними йому грошима в сумі 200,00 гривень, та мобільним телефоном «Nokia 630», вартістю 2300,00 гривень, з сім-карткою «Київстар» № НОМЕР_1 (т.1, арк. крим. пров.№8);

- товарним чеком від 29 квітня 2015 року на придбання мобільного телефону «Nokia Lumia 630» за ціною 2299,00 гривень (т.1, арк. крим. пров.№9);

- протоколом огляду місця події від 01 листопада 2016 року, та фото таблицею до нього, згідно з яким оглянуто ділянку місцевості між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , на якій слідів правопорушення не виявлено; потерпілий ОСОБА_16 вказав місце, де саме йому нанесено тілесні ушкодження (т.1, арк. крим. пров.№10-14);

- рапортом о/у Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_17 від 15 листопада 2016 року, щодо встановлення особи, яка придбала вкрадений мобільний телефон ОСОБА_14 (т.1, арк. крим. пров.№35);

- заявою ОСОБА_14 від 03 січня 2017 року про добровільну здачу телефону «Nokia 630», модель «RM-978», imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , який 01 листопада 2016 року продав йому ОСОБА_11 (т.1, арк. крим. пров.№42);

- протоколом огляду від 03 січня 2017 року, та фото таблицею до нього, згідно з яким оглянуто мобільний телефон «Nokia 630», модель «RM-978», чорного кольору без пошкоджень, при відкритті задньої кришки встановлено, що на внутрішній поверхні зазначені imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 ; картка пам`яті та сім-картка відсутні, у лівому верхньому куті тріщина (т.1, арк. крим. пров.№№43, 44);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №56 від 13 січня 2017 року, згідно з яким ринкова вартість з урахуванням зносу станом на 01 листопада 2016 року: мобільного телефону «Nokia 630», модель «RM - 978», без зарядного пристрою, який був придбаний з зарядним пристроєм 29 квітня 2015 року, на мобільному телефоні малось пошкодження у вигляді незначної тріщини на екрані у лівому верхньому куту складає 1280,00 гривень; силіконового чохлу до мобільного телефону «Nokia 630», який був придбаний 29 квітня 2015 року, без пошкоджень складає 101,67 гривня (т.1, арк. крим. пров.№50-54);

- висновком експерта №122 від 18 січня 2017 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_10 при судово-медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження: забійні рани - у зовнішнього краю лівої надбрівної дуги, по зовнішній поверхні середньої третини лівої вушної раковини; синець в лівій лобній ділянці; садна - в лівій лобній ділянці та в проекції правого скокового суглобу. Потерпілому було завдано не менш 3-х прикладень фізичної сили травмуючим предметом. Виявлені тілесні ушкодження, локалізація яких була наступною: забійні рани - у зовнішнього краю лівої надбрівної дуги, по зовнішній поверхні середньої третини лівої вушної раковини; синець в лівій лобній ділянці; садна - в лівій лобній ділянці та в проекції правого скокового суглобу. Характер тілесних ушкоджень у потерпілого свідчить про те, що ушкодження у нього виникли від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок удару (ударів) кулаками, взутими ногами, або при ударі о тупі тверді предмети (предмет), які мають такі ж властивості. Характер виявлених ушкоджень в наданих медичних документах на ім`я потерпілого свідчить, що термін їх виникнення може відповідати 01 листопада 2016 року. Беручи до уваги анатомічне розташування комплексу встановлених тілесних ушкоджень у потерпілого - їх виникнення при падінні з висоти власного зросту - малоймовірне. Для встановлення об`єктивної відповідності можливості виникнення ушкоджень при відштовхуванні та ударі об тверді предмети - необхідно провести слідчий експеримент з участю судово-медичного експерта. Судово-медичні дані за положення потерпілого під час заподіяння йому тілесних ушкоджень - відсутні. Характер виявлених ушкоджень в наданих медичних документах на ім`я потерпілого, свідчить, що термін їх виникнення може відповідати 01 листопада 2016 року. Виявлені у нього ушкодження у вигляді: забійних ран у зовнішнього краю лівої надбрівної дуги, по зовнішній поверхні середньої третини лівої вушної раковини, садна - в лівій лобній ділянці та в проекції правого скокового суглобу, синця лівої лобної ділянки - за характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю монад шести днів, але не більше як три тижні (21 день), - П.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року (т.1, арк. крим. пров.№59-61);

- довідкою КЗ «Криворізька МКЛ №2» ДОР» №007975/10333 від 01 листопада 2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_16 надано медичну допомогу з приводу забійних ран надбрівної дуги, вушної раковини, садна лоба зліва та інш.; рекомендовано лікування за місцем проживання (т.1, арк. крим. пров.№65);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22 лютого 2017 року та довідкою до нього, згідно з яким потерпілий ОСОБА_10 у присутності двох понятих впізнав чоловіка, який 01 листопада 2016 року близько 02:00 години відкрито викрав його мобільний телефон із застосуванням фізичного насильства - за номером 3 - ОСОБА_11 (т.1, арк. крим. пров.№73);

- протоколом слідчого експерименту від 16 березня 2017 року з фото таблицею, за участі потерпілого ОСОБА_10 , який відтворив обставини за яких йому нанесено тілесні ушкодження та викрадено мобільний телефон ОСОБА_11 (т.1, арк. крим. пров.№106-110);

- протоколом слідчого експерименту від 16 березня 2017 року з фото таблицею, за участі підозрюваного ОСОБА_11 , який відтворив обставини за яких ним нанесено тілесні ушкодження та викрадено мобільний телефон у потерпілого ОСОБА_10 (т.1, арк. крим. пров.№112-117);

- висновком експерта №460 від 16 березня 2017 року, відповідно до якого оцінка свідчень потерпілих що до умов та обставин спричинення тілесних ушкоджень не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів. Враховуючи анатомічну локалізацію і характер виявлених у потерпілого ушкоджень, дані за травмуючий предмет, кількість прикладень фізичної сили можливо зробити підсумок, що механізм їх виникнення не суперечить судово-медичним даним отриманим під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 16 березня 2017 року. Під час травми голови тупим твердим предметом не виключена вірогідність втрати свідомості. В даному випадку в медичних документах на ім`я потерпілого втрата свідомості не зафіксована, однак зі слів відомо, що свідомість він втрачав. В затвердженому наказі №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» даний критерій відсутній, отже на ступінь тяжкості спричинених тілесних ушкоджень не впливає. Беручи до уваги дані за травмуючий предмет, кількість прикладень фізичної сили, анатомічні ділянки виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого - останні могли виникнути при механізмі на який вказує підозрюваний ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту від 16 березня 2017 року (т.1, арк. крим. пров.№121-122).

Зазначені вище докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_11 є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого та свідка, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_11 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 суд кваліфікує за ст.187 ч.1 КК України, як розбій, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), його матеріальний стан, тощо, а тому при призначенні покарання суд враховує також особу обвинуваченого.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії умисних тяжких злочинів, від вчинення якого є потерпілий, завдана майнова шкода, першочергово вину не визнав повністю, в подальшому при проведенні судових дебатів провину визнав повністю, раніше судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, не одружений, офіційно не працює, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, під наглядом лікаря-психіатра не перебував, та не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Металургійним РВ у Дніпропетровській області філії Державної установи «Центр пробації» №1012 від 16 червня 2017 року, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, орган пробації дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_11 становить високу небезпеку для суспільства, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі може призвести до вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення (том 2, а.с.№57-59).

Пом`якшуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_11 обставиною, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Згідно зі ст.67 КК України обставин, що обтяжують вину обвинуваченого ОСОБА_11 судом не встановлено.

Згідно ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.8 ч.2 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді справи судом також враховано п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.50 КК України випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також, слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таким чином, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_11 покарання в межах санкції ст.187 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі.

Крім того, на підставі ст.70 ч.4 КК України, суд вважає за доцільне врахувати вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у вигляді позбавлення волі, та зарахувати у строк покарання відбуте покарання за попереднім вироком.

Одночасно, суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , не є винятковою і не знижує істотним чином тяжкість скоєного злочину, не зменшує суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом, а також не має підстав для застосування ст.75 КК України.

У відповідності до вимог ст.65 КК України, покарання має бути призначене у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а більш м`яке покарання може бути призначене лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Суд, керуючись ст.ст.50, 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових злочинів.

Кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_10 завдано майнового збитку на загальну суму 1581,67 гривня відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи, яку відшкодовано на досудовому слідстві в сумі 1280,00 гривень шляхом повернення потерпілому вкраденого мобільного телефону. Потерпілим подано позовну заяву, в якій він просить відшкодувати матеріальну шкоду 200,00 гривень та моральну шкоду 20 000,00 гривень.

При вирішенні цивільного позову потерпілого, суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як передбачено ст.127 ч.2 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 ч.5 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст.128 ч.1 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст.ст.128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, поряд з іншими обставини, також у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, в порушенні стосунків з оточуючими людьми, і при настанні інших негативних наслідків.

На підставі п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом з достовірністю встановлено, що саме діями обвинуваченого ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_10 була заподіяна матеріальна та моральна шкода, тому вказана шкода повинна бути відшкодована особою, що вчинила злочин, тобто обвинуваченим ОСОБА_11 .

При цьому, суд, з огляду на вимоги Закону, враховує обставини скоєння злочину, ступінь винуватості обвинуваченого, отриманні потерпілим тілесні ушкодження та наслідки, стан його здоров`я, поведінку самого потерпілого під час вчинення злочину, та вважає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначити за необхідне, розмір заподіяної діями обвинуваченого моральної шкоди в сумі 1 000,00 гривень, що на думку суду, відповідає втратам немайнового характеру понесеним потерпілим внаслідок моральних та фізичних страждань, заподіяних йому в результаті злочину.

Щодо стягнення майнової шкоди в розмірі 200,00 гривень, то в цій частині позов підлягає повному задоволенню, оскільки кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_10 завдано майнового збитку на загальну суму 1581,67 гривня відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи, яку відшкодовано на досудовому слідстві в сумі 1280,00 гривень шляхом повернення потерпілому вкраденого мобільного телефону, в іншій частині майнові збитки завдані потерпілому не відшкодовано.

Таким чином, враховуючи надані докази, визнання обвинуваченим ОСОБА_11 позовних вимог, заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Термін дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скінчився 24 квітня 2017 року, інший запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_11 не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, поглинути менш суворе покарання призначене даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року, та призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді 04 (чотирьох) років 06 (шести) місяців 08 (восьми) днів позбавлення волі.

У строк покарання зарахувати відбуте покарання, призначене за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року у виді 04 (чотирьох) років 06 (шести) місяців 08 (восьми) днів позбавлення волі.

Покарання за даним вироком вважати відбутим.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про відшкодування майнової та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - 200,00 (двісті гривень 00 коп.) гривень, та в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - 1 000,00 (одну тисячу гривень 00 коп.) гривень.

В іншій частині позову, - відмовити.

Речовий доказ, зазначений на арк. крим. пров.№45, т.1, а саме - мобільний телефон «Nokia 630», модель «RM-978» чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , який відповідно до зберігальної розписки від 05 січня 2017 року (т.1, арк. крим. пров.№46), переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити у останнього за належністю.

Матеріали кримінального провадження №0003199 від 01 листопада 2016 року, в одному томі, залишити при обвинувальному акті, справа №210/1367/17, провадження №1-кп/210/58/20.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому, його захиснику та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1