Дата документу 13.05.2020 Справа № 328/758/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/758/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/558/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Токмацького районного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000295, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на: автомобіль марки «Opel Caddet», 1986 року випуску, синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль серії НОМЕР_3 , видане PEB № 2 при УДАІ ГУ МВС України в Одеській області, дата реєстрації 5 лютого 2009 року, власник ОСОБА_9 .
Під час досудового розслідування встановлено, що 12 квітня 2020 року приблизно о 17 год. 40 хв. поблизу будинку № 50 по вул. Шевченка в м. Токмак Запорізької області, співробітниками поліції виявлено автомобіль «Opel Caddet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками підробки ідентифікаційного номеру кузова вказаного автомобіля. В ході проведення огляду місця події від 12 квітня 2020 року, що був проведений на майданчику біля будинку № 50 по вул. Шевченко в м. Токмак, було вилучено вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль.
В обґрунтування клопотання про накладення арешту на майно слідчий вказав, що вилучене майно може містити сліди вчинення кримінального правопорушення та мати істотне значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування, воно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, з метою запобігання його знищенню, зіпсуванню, приховуванню або відчуженню, існує необхідність накладення на нього арешту.

Слідчий суддя задовольнив клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Opel Caddet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль серії НОМЕР_3 , оскільки вказане майно в порядку ст. 98 КПК України визнано речовими доказами, а зацікавлені особи можуть знищити, зіпсувати, приховати або відчужити майно, яке має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він є володільцем та добросовісним набувачем автомобіля «Opel Caddet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , але суд позбавив його можливості користування власним майном.
Оскільки в матеріалах провадження відсутні докази його причетності до вчиненого злочину, то немає підстав вважати, що йому може бути призначено покарання у виді конфіскації майна або потерпілою стороною буде заявлено до нього цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Крім того, слідчим не доведено, що на даний час не проведено усіх слідчих дій, у тому числі, судові експертизи транспортного засобу, потреба в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала.
Також він зобов`язується зберігати арештоване майно до закінчення кримінального провадження та в будь-яких час буде надавати його для проведення слідчих дій.
В судовому засіданні апеляційного суду третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 , підтримав подану ним апеляційну скаргу та зазначив, що коли його зупинили співробітники поліції, то сказали, що автомобіль знаходиться в арешті, а не в угоні. Вони обіцяли повернути транспортний засіб через 3 дні, але оглянули номера та арештували автомобіль. Вони оглянули тільки під капотом, а під сидінням не оглядали. Право власності на вказаний автомобіль в установленому законом порядку він не перереєстрував.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що по даному кримінальному провадженню призначено криміналістичну експертизу, арештований транспортний засіб є речовим доказом.

Заслухавши доповідь судді, особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України, арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Норми, наведені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному провадженні слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 12 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України (а.с. 1).

Під час досудового розслідування було встановлено, що 12 квітня 2020 року приблизно о 17 год. 40 хв. поблизу будинку № 50 по вул. Шевченка в м. Токмак Запорізької області, співробітниками поліції виявлено автомобіль «Opel Caddet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками підробки ідентифікаційного номеру кузова вказаного автомобіля.
В ході проведення огляду місця події від 12 квітня 2020 року було вилучено вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль серії НОМЕР_3 , що підтверджується відповідним протоколом та фототаблицею до нього (а.с. 5-12).
Як вбачається з фотокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки «Opel Caddet», 1986 року випуску, синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , належить ОСОБА_9 (а.с. 12).
З пояснень ОСОБА_7 вбачається, що він 24 березня 2020 року в с. Терпінні Мелітопольського району обміняв свій транспортний засіб на автомобіль марки «Opel Caddet». 12 квітня 2020 року його зупинили співробітники поліції та повідомили, що його автомобіль «Opel Caddet» знаходиться в розшуку. Вказаний автомобіль він не перереєстровував, поліс страхування на нього не робив, про факт перебування транспортного засобу в розшуку дізнався лише від поліції (а.с. 15).
Постановою про визнання речовим доказом від 13 квітня 2020 року автомобіль марки «Opel Caddet» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на нього визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню (а.с. 14).
На думку колегії суддів, вилучене під час проведення огляду місця події майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки воно може зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення чи містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, воно визнано речовими доказами в порядку ст. 98 КПК України, необхідне для проведення судових експертиз, у зв`язку з чим, існує необхідність забезпечення його збереження шляхом накладення на нього арешту, оскільки в іншому випадку дане майно може втратити сліди кримінального правопорушення та властивості, які важливі для встановлення його фактичних обставин, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження.
Необхідність використання транспортного засобу та свідоцтва про його реєстрацію в якості речових доказів у кримінальному провадженні, проведення певних експертних досліджень (зокрема експертизи, яку вже призначено по даному кримінальному провадженню) та слідчих дій, наявність на них слідів скоєного кримінального правопорушення, необхідність збереження вилученого задля недопущення його знищення, псування, приховання чи відчуження, виправдовують таке втручання у права та інтереси особи з метою забезпечення кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме ОСОБА_7 є володільцем та добросовісним набувачем арештованого автомобіля, а його причетність до вчинення злочину не встановлена, на правильність висновків слідчого судді не впливають, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України задля збереження речового доказу арешт накладається на майно, що належить будь-якій фізичній чи юридичній особі, а також незалежно від набуття власником майна статусу підозрюваної особи.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_7 не може бути призначено покарання у виді конфіскації майна, а потерпілою стороною не може бути заявлено до нього цивільний позов про відшкодування шкоди, колегія суддів до уваги не бере, оскільки з клопотання слідчого та мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий не обґрунтовував, а суд першої інстанції не встановлював наявність мети арешту майна з підстав, передбачених п.п. 2-4 ч. 2 ст. 170 КПК України, та обґрунтував необхідність накладення арешту виключно метою забезпечення збереження речових доказів.

Також не є підставою для скасування ухвали слідчого судді доводи апеляційної скарги про те, що слідчий не довів необхідність проведення судових експертиз транспортного засобу по даному провадженню, оскільки з огляду на ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, необхідність проведення судової експертизи не є обов`язковою.

Разом з тим, у судовому засіданні апеляційного суду прокурор повідомив, що по даному кримінальному провадженню вже призначено проведення криміналістичної експертизи.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає, оскільки обставини в кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу державного регулювання як арешт майна.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна здійснено на початковій стадії кримінального провадження, а обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено в порядку ст. 174 КПК України, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно необґрунтованості судового рішення слід визнати непереконливими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000295, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4