Справа № 643/8389/20
Провадження № 1-кп/643/1111/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002340 від 03.05.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, солдата, гранатометника 1 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 1 десантного штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0002340 від 03.05.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, у відношенні ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 08.05.2020 року обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці.

В судовому засіданні 02.07.2020 року прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , на 2 місяці.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не зникли. Так, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, що підтверджується тим, що він є військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді гранатометника 1 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , зобов`язаний повернутися до місця розташування військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_2 . Місцезнаходження військової частини, в якій він проходить військову службу, в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область, враховуючи проведення бойових дій на території Донецької та Луганських областях, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи суворість покарання. Вказані обставини створюють складності явки або запізнення обвинуваченого до суду, де здійснюється судовий розгляд. Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи невідворотність покарання за вчинений злочин, достовірно знаючі повні дані потерпілого, понятих, свідків та місця їх мешкання, з метою уникнути покарання за вчинений злочин може шляхом вмовлянь або погроз впливати на них. Також обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, будучи військовослужбовцем, користуючись своїми повноваженнями як військова службова особа, може здійснити вплив на потерпілого, свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї, за допомогою якої може погрожувати свідкам, потерпілому, понятим, експертам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді. Крім цього, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, як військовослужбовець, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби за контрактом, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ч. 4 ст. 407 КК України, або дезертирство за ч. 3 ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом нанесення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння ОСОБА_6 .
Представник потерпілого в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на відсутність ризиків. В обґрунтування зазначив, що обвинувачений є військовослужбовцем, раніше не судимий, впродовж двох місяців домашнього арешту жодного разу не порушив покладених на нього обов`язків. Вважав, що підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту немає. Просив або змінити запобіжний захід на більш м`який, або не застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Частиною третьою ст. 315 КПК України, в редакції згідно Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження домашнього арешту на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 не одружений, раніше не судимий, є військовослужбовцем.
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 08.05.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Як вбачається з пояснень учасників судового провадження, вказана ухвала в апеляційному порядку не переглядалась.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.
Доводи сторони захисту вказаних висновків не спростовують.
Так, доводи захисника щодо обов`язку ОСОБА_4 проходити військову службу судом відхиляються, оскільки його обов`язком як обвинуваченого є належне виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, зокрема передбачених п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України. Крім того, суду не надано доказів того, що ОСОБА_4 є незамінним спеціалістом, відсутність якого за місцем служби здатна істотним чином негативно позначитись на обороноздатності України як держави. Також суд враховує, що згідно матеріалів справи та пояснень учасників судового провадження, ОСОБА_4 проходить військову службу в іншому регіоні України, а саме в Чернівецькій області, що може негативно позначитись на його можливості прибувати в судові засідання в даній справі, тим більше з урахуванням можливих обмежень міжобласного пасажирського сполучення в умовах карантину.
Доводи захисника відносно того, що на час відсутності ОСОБА_4 його обов`язки як військовослужбовця виконують товариші по службі, що завдає останнім незручностей, судом також відхиляються, оскільки не спростовують доводів прокурора щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, стороною захисту не доведено, що відсутність одного військовослужбовця, а саме обвинуваченого, здатна істотним чином позначитись на збільшенні навантаження інших військовослужбовців та призвести до істотних негативних наслідків.
Доводи захисника щодо відсутності ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, судом на даній стадії судового провадження відхиляються, оскільки судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, свідки не допитувались, документи судом не досліджувались. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо доведеності на даній стадії судового провадження ризиків вчинення обвинуваченим відповідних дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, згідно ст. 178 КПК України наявність підстав для застосування запобіжного заходу, в тому числі ризиків, оцінюється судом в сукупності із всіма обставинами кримінального провадження, в тому числі тяжкістю покарання та іншими обставинами.
Також суд враховує, що згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Оцінивши обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного відносно обвинуваченого, є пропорційним обмеженням його прав, яке є необхідним у демократичному суспільстві та переслідує легітимну мету, а саме виконання завдань кримінального провадження.
За таких обставин суд не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного відносно обвинуваченого.
Продовжуючи дію вказаного запобіжного заходу, суд вважає за необхідне виключити із обов`язків, покладених на обвинуваченого, ті з них, які пов`язані із контролем за поведінкою обвинуваченого з боку слідчого, прокурора та органу досудового розслідування, оскільки на стадії судового провадження вказаний контроль здійснюватиме суд.
Керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 201, 315, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Військової прокуратури Харківського гарнізону про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного відносно ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 08.05.2020 року, на строк до 24:00 годин 29 серпня 2020 року, з покладенням на ОСОБА_4 наступних обов`язків:
-не залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 06:00 год.
- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не залишати м. Харків та Харківську область без відома та дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не спілкуватись з потерпілим, свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні без присутності суду.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 06 липня 2020 року о 16-10 год.

Суддя ОСОБА_1