Справа № 571/512/20
Провадження № 1-кс/571/70/2020
У Х В А Л А
23 квітня 2020 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000250 від 21.04.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 347 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
Заступник начальника СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 (далі слідчий), за погодженням із начальником Рокитнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор), звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 347 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні слідчого перебувають матеріали кримінального провадження №0000250 від 21.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 347 КК України, за фактом закінченого замаху на умисне пошкодження майна, що належить працівникові правоохоронного органу, шляхом підпалу, у зв`язку з виконанням працівником службових обов`язків.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 квітня 2020 року приблизно о 12.00 годині ОСОБА_4 , з метою умисного пошкодження майна, що належить працівникові правоохоронного органу - Національної поліції України, прибув до приміщення поліцейської станції Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, що знаходиться за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 42, с. Старе Село Рокитнівського району Рівненської області.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 пройшов до кімнати відпочинку приміщення поліцейської станції, де на ґрунті особистих неприязних відносин, облив особисті речі працівників поліції та підлогу в кімнаті відпочинку приміщення поліцейської станції легкозаймистою речовиною та намагався підпалити зазначене запальничкою, однак свого злочинного умислу до завершення не довів з причин, які не залежали від його волі, а саме поліцейський СРПП №3 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , з метою відвернення пошкодження службового та особистого майна, шляхом виштовхування останнього з кімнати відпочинку запобіг підпалу, в ході чого з рук ОСОБА_4 випала запальничка, що унеможливило доведення злочинного наміру до завершення, чим виконав всі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

На виконання вимог ст. 214 КПК України, відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000250 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 347 КК України та розпочато досудове розслідування.
22.04.2020 о 15.58 год. слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 347 КК України, тобто закінченого замаху на умисне пошкодження майна, що належить працівникові правоохоронного органу, шляхом підпалу, у зв`язку з виконанням працівником службових обов`язків.

Обставини, що свідчать про можливість настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий вказує, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, осіб на утриманні,не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, проживає поблизу державного кордону України Республіки Білорусь, згідно інформаційної довідки №3189 від 21.04.2020 року виданої Старосільським сільвиконкомом Рокитнівського району Рівненської області останній у 2019 році повернувся з місць позбавлення волі, покарання відбував на території Республіки Білорусь, окрім того після скоєння вказаного злочину ОСОБА_4 до правоохоронних органів про свої протиправні дії не повідомив, а почав переховуватись, що дає підстави вважати, що він й надалі може переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду;

-може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлено місце знаходження одягу та взуття, в якому перебував на момент вчинення злочину ОСОБА_4 , на якому могли залишитися докази його причетності до вказаного злочину у вигляді легкозаймистих речовин;

-може незаконно впливати на свідків, оскільки на даний час не встановлені всі очевидці вказаної події, які ймовірно через страх помсти зі сторони ОСОБА_4 бояться давати свідчення про відомі їм обставини скоєного останнім злочину;

-може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти дане кримінальне правопорушення, оскільки свою вину у вчиненому не визнає, тому можливість вільно пересуватися може призвести до вчинення нового кримінального правопорушення;

-може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 надає сумнівні показання про обставини вчинення вказаного злочину, які не піддаються логіці, що скеровує слідство в невірному напрямку.

У судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та зазначили, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, спрямованого проти авторитету держави в особі правоохоронного органу, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від 6 до 15 років. Інші менш суворі запобіжні заходи не забезпечать можливості уникнення ризиків, наведених у клопотанні, тому до підозрюваного слід застосувати найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний, заперечує застосування такого запобіжного заходу, вказуючи на те, що не визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення щодо якого повідомлений про підозру. На поліцейську станцію приїхав з метою пригостити алкоголем та їжею в честь Великодня. Був впевнений, що у пляшці знаходиться алкоголь, а не пальне. Наміру на підпал не мав, все трапилося випадково. Просить застосувати до нього домашній арешт.
Захисник ОСОБА_6 заперечує клопотання слідчого посилаючись на те, що дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані невірно, а ризики, на які посилається прокурор та слідчий, не підтверджені жодними доказами. Крім того, стороною обвинувачення не обґрунтовано, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. Посилаючись на правові позиції Верховного Суду України, практику Європейського суду з прав людини просить відмовити у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому підозрюваний та його захисник підтвердили, що ОСОБА_4 дійсно був засуджений та відбував показання на території Республіки Білорусь, у вересні 2019 року звільнився з місць ув`язнення.
Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст.183 КПК України та роз`яснень, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.
У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 347 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.
Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним злочину, їх кількість, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України є умисним особливо тяжким злочином, суд приходить до висновку про неохідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.
В клопотанні органу досудового розслідування вказується, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду,може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи те, що після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний зник з місця події , до відділення поліції з`явився лише на наступний день, свідчить про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та вказує на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КК України.
Крім того, той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 був засуджений та відбував покарання на території іншої держави, що підтверджується поясненнями сторони захисту, наданою копією ухвали суду та інформаційною довідкою сільської ради, свідчить про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Однак, в матеріалах клопотання відсутні належні докази у підтвердження того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказані ризики ґрунтуються на припущеннях.
Також стороною обвинувачення не наведено переконливих доказів у підтвердження того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку суду, відсутність постійного місця роботи та утриманців не є обставинами, які підтверджують відсутність сталих соціальних зв`язків. Як встановлено під час розгляду клопотання, підозрюваний має постійне місце проживання, проживає з батьками, сестрами та братами.
Суд вважає, що процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_4 може бути дотримана із застосуванням до нього менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування клопотання.
Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтовану підозру вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, даних про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, обставини досудового розслідування, та беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням кількох обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176-179, 181,184,186, 193-194, 196,205,309 КПК України, суд,
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання заступника начальника СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 347 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк два місяці.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду на визначений час;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала діє до 22 червня 2020 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя (підпис) Згідно з оригіналом.
Слідчий суддя Рокитнівського
районного суду ОСОБА_1