ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1518/20 Справа № 176/418/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

про залишення без задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5

представника установи ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року відмовлено в задоволені подання Жовтоводської виправної колонії №26 про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 .
За висновком суду першої інстанції, на даний час засуджений не довів своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В апеляційній скарзі та доповнень до неї:

- засуджений просить скасувати рішення суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтовування зазначає, що суд першої інстанції прийняв своє рішення виходячи з наявності в нього стягнень, які погашені за спливом часу. Вказує, що з 2016 року і по теперішній час в його житті відбуваються позитивні зміни, він має 5 заохочень, правила розпорядку дня не порушує, залучається до праці, приймає участь в житті колонії. Також зазначає, що має вищу освіту, у вчиненому злочині щиро кається, має матір, яка потребує його допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, а також представника установи, думку прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляції, вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення.
За наявними в матеріалах справи даними про особу засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 липня 2016 року за ч. 3 ст. 289 КК України, яким призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 07 травня 2015 року по 14 вересня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку 07 травня 2015 року, кінець строку: 31 грудня 2021 року.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_5 з 08 травня 2015 року утримувався в Криворізькому слідчому ізоляторі, порушував режим утримання. Відповідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_5 з 02 грудня 2015 року по 28 жовтня 2016 року мав 10 стягнень за відмову виходити з камери на розподільче відділення, вісім з яких у виді догани, а два у виді карцеру, які погашені за спливом часу.
В Жовтоводській ВК № 26 відбуває покарання з 06 листопада 2016 року, характеризується добре, має 5 заохочень, стягнень не має.
Апеляційний суд також зважає, що заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці засуджений ОСОБА_5 мав не на протязі всього часу відбування покарання, а лише 27 грудня 2018 року по 26 грудня 2019 року, тобто напередодні виникнення у нього права застосування положень ст. 81 КК України. Така часткова вибіркова поведінка не може достатньо впевнено свідчити в період передування права про позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та що вони створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Колегія суддів зважає, що сама по собі позитивна поведінка засудженого напередодні виникнення права на умовно-дострокове звільнення, дотримання ним умов і порядку в установі та залучення до праці, на що вказує засуджений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою. Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може дана обставина слугувати окремою підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на даний час засуджений за весь період відбування покарання не довів своє виправлення, а тільки становиться на шлях виправлення.
З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає достатньо переконливих підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року, про залишення без задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4