Справа № 446/2294/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000497від 04.12.2019 за обвинуваченням,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Підліски Кам`янка-Бузького району Львівської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

з неповною технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 16.03.2003 р. Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- 08.04.2005 р. Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;
- 30.07.2010 р. Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Постановю суду від 10.03.2011 р. на підставі ст. 78 КК України скасовано звільнення відбування від покарання з випробуванням, засуджений направлений в місця позбавлення волі для відбування покарання;
- 07.06.2012 р. Личаківським районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;
- 17.05.2013 р. Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185, 70 ч. 4 КК України до позбавлення волі на строк 6 років;
-10 березня 2017 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі

- 26 травня 2017 року України Ухвалою Апеляційного суду Львівської області на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього увязнення з 10.03.2017 по 26.05.2017 з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі;

-05 лютого 2018 року Кам`янкаБузьким районним судом Львівської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26.03.2019 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього увязнення з 02.08.2017 по 13.03.2018 включно з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі;

-11.06.2019 звільнений ухвалою Шевченівського районного суду м.Львова від відбування покарання умовно достроково на невідбутий строк 6 місяці 3 дні;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15- ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

03 грудня 2019 близько 21.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства,що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів,діючи повторно,оскільки судимість за аналогічний злочин не погашена, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характерсвого діяння та його наслідки, таємно,скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає шляхом відкриття металевого засуву дверей проник в приміщеня сараю,звідки таємно намагався викраститри птиці індокачки, вартість яких становить 260 грн., однак свого злочинного умислу до кінця не довів,з причин що не залежали від його волі,оскільки був затриманий власником господарства ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, пепредбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України- закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Пояснив, що дійсно 03 грудня 2019 блищько 21.00 год., проник у сарай,який належить потерпілому ОСОБА_5 , звідки намагався таємно викрасти три індокачки, однак крадіжки вчинити не зміг, оскільки був помічений потерпілим,який викликав працівників поліції. У вчиненому розкаявся та вказав, що не може пояснити чому хотів вчинити крадіжку, оскільки перебував у стані алкогольного спяніння.Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, засуджує такі свої злочинні дії, хоче стати на шлях виправлення. Просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що повернувшись з роботи 03.12.2019 почув якісь звуки із сараю та зайшовши туди побачив там ОСОБА_4 , який намагався вчинити крадіжку індокачок, він закрив двері сараю та викликав працівників поліції.Також вказав про те, що шкода йому не відшкодована, однак він просить не позбавляти обвинуваченого волі.
Оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що учасники судового провадження не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпілі, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину передбаченого ч. ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України який являється тяжким, особу винного, який раніше неодноразово судимий, має не зняту та непогашену судимість за аналогічні злочини, вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення, неодружений, непрацюючий, на обліках в наркологічному і психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ч.3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищуваит двої третих макситмального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів в межах санкції ч.2 ст. 15 ч.3 ст. ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання і не знаходить підстав для призначення іншого більш м`якого покарання.

Крім цього згідно ч.4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання,протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами,передбаченими статтями 71 та 72 цього Кодексу.

Цивільного позову не було пред`явлено.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання залишити до вступу вироку в закону силу.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.3 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України з урахуванням вироку Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.02.2018, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання залишити до вступу вироку в закону силу.

Речові докази: три неживі птиці індокачки, які повернуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1