Справа № 487/2841/20
Провадження № 1-кс/487/3462/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженню №0000417 від 29.03.2017 за ознаками кримінальних провпоушень, передбачених ч. 1 ст. 375 , ч.3 ст. 369-2 КК України про тимчасовий доступ до документів, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженню №0000417 від 29.03.2017 за ознаками кримінальних провпоушень, передбачених ч. 1 ст. 375 , ч.3 ст. 369-2 КК України, звернувся із клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Одеської області, про тимчасовий доступ до документів судовї спрви №522/10522/16-ц, з можливістю отримання копії документів, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування виникла необхідність у дослідженні документів, а саме матеріалів справи №522/10522/16-ц, для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву, в якій просив про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив про його задоволенні.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився.

Надали до слідчого судді заперечення, в яких просили в задоволенні клопотання відмовити посилаючись на те, що Вищою радою правосуддя, НАБУ, прокуратурою Одеської області не було встановлено, при ухваленні заочного рішення у справі №522/10522/16-ц, вчинення суддею навмисних дій щодо порушення процесуальних прав відповідача при відкритті провадженя, сповіщення сторін про час та місце розгляду справи та постановлення самого рішення, а вставлено, що суд діяв виключно в рамках ЦПК України з дотриманням Європейської конвенції з прав людини та міжнародних стандартів. Крім того, в клопотанні слідчий посилається на рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 правосуддя за №3723/3дп/15-17 від 22.11.2017, як підтвердження обґрунтованості внесенння відомостей до ЄРДР 29.03.2017, проте вказане рішення скасовано рішенням Вищої ради правосуддя від 20.03.2018, тобто фактично досудове розслідування здійснюється на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 правосуддя за №3723/3дп/15-17 від 22.11.2017, яке не є чинним.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні№0000417 від 29.03.2017 за ознаками кримінальних провпоушень, передбачених ч. 1 ст. 375 , ч.3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що особа вимагає неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення іншою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а також, що розгляд суддею ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 справи №522/10522/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення права власності на квартиру за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України супроводжувалось грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права, а сам судовий розгляд мав формальний (фіктивни) характер, який не мав не меті об`єктивне з`ясування всіх обставин справи для справедливого вирішення спору.

Слідчим також в клопотанні зазначено, щло прокурором у кримінальному проваженні надано обов`язкові для виконання слідчим письмові вказівки, зокрема щодо витребування та доручення до матеріалів кримінального провадження належним чином завірених копій матеріалів цивільної справи №522/10522/16-ц та для кримінального провадження суттєве значення мають відмості, які містяться у документах вказаної судовї спарви, зокрема щодо порядку відкриття провадження, належного повідомлення сторін у справі, законності та обґрунтованості судових рішень, оскільки вони встановлюють ознаки неправосудності прийнятих у цій спраі, що відповідно до ст.. 91 КПК України підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч.ч.5,6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

При розгляді клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів слід ретельно вивчати всі надані матеріали і у кожному конкретному випадку встановлювати наявність або відсутність всіх умов, на які посилається слідчий як на підставу надання такого дозволу, а також перевіряти відповідність змісту клопотання вимогам ч. 2 ст. 160 КПК.

Так, за загальними принципами кримінального процесуального законодавства, ухвала слідчого судді має відповідати вимогам законності та обґрунтованості. Законною є ухвала слідчого судді, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, на підставі кримінального процесуального закону. Обґрунтованою є ухвала слідчого судді, яка обґрунтована на тих доказах, які були розглянуті під час розгляду клопотання.

За таких обставин, під час розгляду клопотання встановлено, що воно обґрунтовано лише формально, до нього не додано жодного доказу на обґрунтування викладених слідчим доводів необхідності отримання тимчасового доступу до запитаних документів, оскільки не було надано правового обґрунтування мети витребування визначених ним документів; не доведено, що буде виконано завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням; що вбачається наявність достатніх підстав вважати, що запитані документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та можуть бути доказами у кримінальному провадженні, а тому необхідно отримати тимчасовий доступ до документів, з можливістю вилучення їх копій і не визначено, яке вони будуть мати доказове значення саме у даному кримінальному провадженні та без яких неможливо іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів.

Таким чином, оскільки така процесуальна дія як тимчасовий доступ до речей і документів, зачіпає законні права та інтереси невизначеного кола інших осіб, законодавець визначає підстави та умови, за яких проведення даної слідчої дії вважається можливим, допустимим і правомірним, то вважаю, що всупереч вимогам ст.160 ч.2 КПК України вмотивованих правових підстав для тимчасового доступу до документів та його мети, які мають бути покладені в основу проведення слідчих дій, клопотання не містить, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 93, 131-132, 159-166 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженню №0000417 від 29.03.2017 за ознаками кримінальних провпоушень, передбачених ч. 1 ст. 375 , ч.3 ст. 369-2 КК України про тимчасовий доступ до документів - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1