№ 534/1656/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід по справі№ 534/1656/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2019 року на адресу Кременчуцького районного суду Полтавської області, відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 01 листопада 2019 року, надійшла для розгляду заява судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід по справі№ 534/1656/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України.

Заява обґрунтована тим, що нею, як слідчим суддею Комсомольського міського суду Полтавської області розглянуто та задоволено клопотання прокурора про надання тимчасового доступу до речей і документів у кримінальному провадженні №0000702 від 30.07.2019 за фактом викрадення в період часу з 10 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв.29.07.2019 невідомою особою біля під`їзду №6, будинку АДРЕСА_1 , майна, що належить потерпілій ОСОБА_5 .

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, кримінальне провадження №0000702 від 30.07.2019 року об`єднано на стадії досудового слідства в одне із кримінальним провадженням №0000574 від 26.06.2019 року.

Вважає, що ці обставини виключають її участь в розгляді даної справи.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, повідомлені належним чином.

Згідно із ч.1, ч.2 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75- 79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

На підставі ч.1 ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 4.11.1950 року), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішенні від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» (№33949/02, п. 49-53), вказано, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При цьому навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Згідно ст 1. Кодексу суддівської етики судця повинен бути прикладом неухильного додержання закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

У відповідності до положень ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ці обставини виключають можливість участь судді ОСОБА_3 в розгляді справи№ 534/1656/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст.76, ст.80 КПК України.

Таким чином заява судді ОСОБА_3 про самовідвід підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід по справі№ 534/1656/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України - задовольнити.

Справу № 534/1656/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України повернути до Комсомольського міського суду Полтавської області області для здійснення автоматичного розподілу між суддями без урахування судді ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає

СуддяОСОБА_1