Справа № 357/11/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Житні Гори Рокитнянського району Київської області, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину та особу з інвалідністю 1 групи, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.02.2010 Святошинським районним судом в м. Києві за ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.2, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 21.09.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 186 ч.1, 187 ч.2, 70 ч.1, ст. 70 ч. 4 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- 01.03.2012 Гусятинським районним судом Тернопільської області за ст. 391, ст. 71 КК України до 7 років 5 місяців позбавлення волі;

- 26.03.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

09.11.2018 близько 23 год. 45 хв. ОСОБА_6 , проходячи біля буд. № 76 по б-ру Олександрійському в м. Біла Церква, побачив автомобіль марки ВАЗ-2105 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору. При цьому ОСОБА_6 вирішив незаконно заволодіти вказаним автомобілем та маючи умисел на викрадення вказаного автомобіля, скориставшись тим, що автомобіль необладнаний ніякими протиугінними пристроями та сигналізацією, та через незачинені на замок водійські дверцята шляхом вільного доступу потрапив в середину даного автомобіля, після чого, знаходячись в салоні даного автомобіля, з блоку запалення висмикнув дроти та з їх допомогою завів вказаний автомобіль. Після чого ОСОБА_6 повторно, умисно, таємно від оточуючих, з метою покататись, шляхом вільного доступу, скоїв незаконне заволодіння автомобілем марки ВАЗ-2105 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_7 та яким користується ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зник.
Вказаними незаконними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 спричинено майнову шкоду на загальну суму 18 932,77 грн.
Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 10.11.2018 приблизно о 05 год. 10 хв., знаходячись біля будинку № 43 по вул. Павліченко у м. Біла Церква Київської області, побачив автомобіль марки ВАЗ- 2107 д.н.з. НОМЕР_2 бежевого кольору, належного потерпілому ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_6 , вирішив незаконно заволодіти вказаним автомобілем та маючи умисел на викрадення вказаного автомобіля, скориставшись тим, що автомобіль необладнаний ніякими протиугінними пристроями та сигналізацією, та через незачинені на замок водійські дверцята шляхом вільного доступу потрапив в середину даного автомобіля, після чого, знаходячись в салоні даного автомобіля, з блоку запалення висмикнув дроти та з їх допомогою завів вказаний автомобіль. Після чого ОСОБА_6 повторно, умисно, таємно від оточуючих, з метою помститися ОСОБА_10 скоїв незаконне заволодіння автомобілем марки ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_2 бежевого кольору, належного потерпілому ОСОБА_10 .
Після чого, проїхавши на вказаному автомобілі близько 10 м ОСОБА_6 здійснив наїзд на металевий паркан в подвір`ї буд. АДРЕСА_3 , внаслідок чого автомобіль припинив рух, та останній залишив автомобіль та з місця вчинення злочину зник.
Вказаними незаконними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 спричинено майнової шкоди на загальну суму 26 810 грн.
Крім того, 24.11.2019, приблизно о 17 год. 35 хв. ОСОБА_6 будучи судимим за вчинення злочинів проти власності та проти безпеки руху та експлуатації транспорту, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, прийшов до приміщення магазину «Оптові ціни», що по вулиці Гоголя 19 Б, в м. Біла Церква, Київської області з метою придбання одягу.
Перебуваючи у вище вказаному магазині, у ОСОБА_6 виник умисел на викрадення одягу.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 зайшов до примірочної вищевказаного магазину, де повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії помічені іншими особами, одягнув на себе реглан марки «Adidas», вартістю 300 гривень та чоловічу дублянку марки «Yiluqi», вартістю 899 гривень 67 копійок, які були виставлені на продаж, та, ігноруючи зауваження працівників магазину, які вимагали повернути речі, відкрито викрав вищевказане майно, а саме, вибіг з приміщення магазину.
У подальшому, ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 1 197 гривень 67 копійок.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам щодо обставин незаконного заволодіння транспортними засобами та щодо відкритого викрадення майна. Зазначив, що автомобілем ВАЗ 2105, що належить ОСОБА_8 , заволодів, щоб доїхати до вул. Павліченко, щоб там заволодіти автомобілем марки ВАЗ 2107, що належить ОСОБА_10 . Де їздив до моменту скоєння другого злочину не пам`ятає. Коли приїхав на вул. Павліченко то проник до автомобіля марки ВАЗ 2107, проник у салон завів двигун автомобіля за допомогою дротів та відразу з метою його пошкодження з мотивів помсти за невиплачену заробітну плату в`їхав у паркан. Після цього залишив місце події. З приводу відкритого викрадення майна дав показання, що зайшовши до магазину у нього вник умисел на викрадення одягу, який він одягнув на себе. У подальшому по поведінці продавців він зрозумів, що його викрито, але він пішов з магазину залишивши при собі одяг. Повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, стверджує, що щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, захисник, не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочинів доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані:

за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно;
- за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за якими він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 вчинив два закінчених умисних тяжких злочини: один - проти власності (ст. 186 КК України) та один - проти безпеки руху та експлуатації транспортних засобів (ст. 289 КК України). Суд також враховує наслідки, які настали від їх вчинення: у виді матеріальної шкоди та те, що шкода від злочину, передбаченого ст. 186 КК України усунута шляхом повернення викраденого але не відшкодована потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_10 , який надав заяву про розгляд справи в його відсутності, претензій до обвинуваченого не має.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, свою позицію з цього приводу не висловив.

Потерпіла ОСОБА_4 щодо покарання покладається на розсуд суду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, вчинив вищевказані злочини під час іспитового строку, за місцем проживання характеризується негативно, спиртними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, стосунки з особами антисоціальної поведінки не підтримує, громадський порядок не порушує, скарг з боку сусідів немає, одружений, має на утриманні малолітню дитину, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 93), є особою, що доглядає за матір`ю ОСОБА_11 , яка має інвалідність 1 групи, що підтверджується довідкою про отримання допомоги (а.с. 94) та досудовою доповіддю органу пробації.

Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд приходить до висновку, що обвинувачений є особою з високою ймовірністю вчинення повторного злочину, а тому становить високу небезпеку для суспільства.

Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України:

-визнання вини;

-перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини;

-перебування на утриманні обвинуваченого особи, яка має інвалідність 1 групи.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого в суді, який хоча і визнав свою вину,однак з огляду на обставини вчинення злочинів, - під час іспитового строку зі значною перервою в часі, суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним та іншими нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкціями ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, розмір якого повинен бути ближче до середнього.

З огляду на вищевказані обставини суд не вбачає підстав для застосування додаткової міри покарання обвинуваченому у виді конфіскації майна.

Цивільні позови не заявлялися.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 К України у виді позбавлення волі строком 5 років

- за ч. 2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю вищевказаних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без у конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 26.03.2018 року визначити остаточне покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна.

В строк покарання остаточно визначеного за сукупністю вироків зарахувати строк перебування в місцях попереднього ув`язнення з 06.02.2020 року по 12.04.2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Строк відбуття покарання рахувати з 13 квітня 2020 року.

До набрання вироком законної сили продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлявся

Стягнути з ОСОБА_6 . на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3 289 (три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп.

Речові докази у справі:

-сліди папілярних ліній, пачку цигарок знищити.

-автомобіль марки ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 вважати повернутим власнику ОСОБА_8

-автомобіль марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 вважати повернутим власнику ОСОБА_10

-дублянку коричневого кольору розміру 46 марки «Yiluqi», реглан марки «Adidas», вважати повернутими потерпілій ОСОБА_4

-грошові кошти в сумі 112 грн., чоловічу кофту з капюшоном чорного кольору з написом «Reebook», які належать обвинуваченому повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1