19.02.2020 Єдиний унікальний № 371/44/20
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп /371/ 45 /20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, відомості про яке 11 січня 2013 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000021, та кваліфіковано за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

До Миронівського районного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження, відомості про яке 11 січня 2013 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000021, та кваліфіковано за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Клопотання обґрунтовано закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву у якій просив проводити розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав.

Дослідивши клопотання прокурора, матеріали кримінального провадження суд дійшов до висновку, що воно задоволенню не підлягє з наступних підстав.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в провадженні СВ Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області знаходиться кримінальне провадження № 0000021, відомості про яке 11 січня 2013 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за кваліфікацією: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Кримінальне провадження здійснюється за фактом виявлення тіла ОСОБА_3 без ознак життя із чисельними тілесними ушкодженнями голови, які згідно висновку експерта Миронівського відділу СМЕ від 25 квітня 2005 року №2 перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку СМЕ у ОСОБА_3 виявлено відкриту черепно-мозгову травму з багатоосколково-фрагментальними переломами кісток склепіння і основи черепа з крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку з послідуючим розвитком набряку-набубнявіння головного мозку, перелом лобної кістки, правої скроневої, правої тім`яної та потиличної кісток, епі-та субдуральну гематому правої півкулі головного мозку, субарахноїдальний крововилив лівої півкулі головного мозку, забій лівої та правої півкуль головного мозку, перелом 5 та 6 ребер з ліва, забійно-рублені рани лобної ділянки з права, правої скроневої та тімяної, потиличної ділянки з права, правої вушної раковини крововилив в білкову область правого ока, синці на верхньому повіці правого ока, грудної клітки зліва, які утворились від дії тупого предмету, яким міг бути молоток.

Тобто кримінальне провадження здійснюється за фактом смерті ОСОБА_3 , яка настала внаслідок цілеспрямованих дій невстановленої особи по заподіянню ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, заподіяння яких за звичайних умов є несумісними із життям людини та спричиняє смерть.

Такі дії невідомої особи, в залежності від суб`єктивної сторони можуть утворювати склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 7 лютого 2003 р. "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи").

Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку ж заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті характеризується необережністю.

Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту нанесення ушкоджень до смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що до встановлення особи, яка завдала ОСОБА_3 вищенаведених тілесних ушкоджень, зясування його ставлення до скоєного, його умислу, кваліфікація злочину за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України є лише попередньою а не остаточною, та не виключає можливого факту вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Більш того, з огляду на імовірний спосіб вчинення злочину, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень ОСОБА_3 свідчать про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, за ступенем тяжкості злочин передбачений ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України відноситься до особливо тяжких злочинів проти життя особи.

Із п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження не може бути закрите у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у випадку вчинення особливо тяжкого злочину проти життя, яким являється злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України для закриття кримінального провадження.

Суд також звертає увагу, що в п`ятому томі кримінального провадження містяться вказівки заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління національної поліції в Київській області від 20 грудня 2019 року №2690/109/24/24-19, надані в порядку ст. 39 КПК України, у яких останній з метою повного та неупередженого розслідування кримінального провадження вказав начальнику СВ Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 на необхідність активізації досудового розслідування і проведення слідчих та інших дій спрямованих на з`ясування обставин вчинення злочину та встановлення особи, яка його вчинила.

Проте отримавши 26 грудня 2019 року за вхідним № 3056 зазначені вказівки, начальник СВ Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 станом на 19 лютого 2020 року не вчинив жодних дій щодо їх виконання (вказівки є останнім документом підшитим до пятого тому).

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях по справам «Олександр Ніколненко проти України», Мута проти України», Кара бет та інші проти України» зазначив, що офіційне розслідування кримінальних справ має бути ефективним. Ефективним розслідування може вважатися лише у тому випадку, якщо компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати, що трапилося, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вжити усіх розумних і допустимих їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи зокрема показання свідків. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причин … або винних осіб, створює небезпеку недотримання цього стандарту.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів виконання вказівок слідчого управління Головного управління національної поліції в Київській області від 20 грудня 2019 року №2690/109/24/24-19 чи обґрунтування об`єктивної неможливості їх виконання.

Викладене свідчить про неповне проведеного досудового розслідування, не проведення всіх необхідних слідчих дій, що в свою чергу може свідчити про не з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які мають значення для всебічного та повного розслідування кримінального провадження та та необхідні для правильної кваліфікації злочину.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 284, 369-372, 392 КПК України,-

У Х В А Л И В :

1.У задоволенні клопотання прокурора Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження, відомості про яке 11 січня 2013 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000021, та кваліфіковано за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

2.Звернути увагу Миронівський відділ Кагарлицької місцевої прокуратури на невиконання начальником СВ Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 вказівок заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління національної поліції в Київській області від 20 грудня 2019 року №2690/109/24/24-19.

3.Матеріали кримінального провадження після виготовлення повного тексту ухвали повернути до Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури.

4.Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1