Провадження № 1-кп/522/1782/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0003290 від 16.06.2017р., на підставі обвинувального акту стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, офіційно не працевлаштованого, має на утриманні матір-пенсіонерку, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_3
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2017 року, близько 13 годин 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на паркувальному майданчику, за адресою: м. Одеса, вул. Вера Імберг №5, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, правою рукою наніс перший удар в область обличчя ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_3 схопив ОСОБА_7 за руки, розвернувши його до себе спиною та штовхнув в область спини, внаслідок чого ОСОБА_7 впав на землю, вкриту щебенем. Далі ОСОБА_3 наніс ще один лівою ногою в область обличчя ОСОБА_7 , в той час коли він лежав на підлозі спиною до низу.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 , згідно судово-медичної експертизи №1714 від 18.07.2017 року, потерпілому ОСОБА_7 були спричинені наступні тілесні ушкодження, а саме: осколковий перелом передньої, зовнішньої та верхньої стінок правої гайморової пазухи, садно правої виличної області, садно області правого променево-зап`ясткового суглоба, що відносяться до категорії ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті.

У вчиненому розкаюється, просить суд суворо його не карати, урахувати його щире каяття у вчиненому злочині. Позовну заяву потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнав.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди, яка підтверджується документами щодо витрат на лікування, у сумі 31 251 гривень, яка пов`язана з затраченими грошима на оплату операції, покупки медичних препаратів, одужання, реабілітації та щодо стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у сумі 100000 гривень, яка пов`язана з перебуванням потерпілого в шоковому стані після вчиненого стосовно нього кримінального правопорушення; знаходженням потерпілого між життям та смертю; перенесенням важкої операції; отриманням сильного болю та страждань; переживанням за своє здоров`я та життя; неможливістю потерпілим повноцінно займатися своїми звичайними справами; знаходження у стані постійного важкого стресу; знаходження у постійному пригніченому стані; позбавленням фінансової незалежності внаслідок протиправних дій з боку обвинуваченого ОСОБА_3 .

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.
Проте, під час судового розгляду обвинувального акту суд дослідив в повному обсязі докази, які стосуються цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_7 , так як обвинувачений ОСОБА_3 не визнав позовні вимоги потерпілого.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому злочині, наявність матері пенсіонера.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, проте, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, того, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому злочині, має матір-пенсіонера, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від призначеного покарання з випровубванням, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
На підставі викладеного позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 , щодо стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальних збитків в сумі 31 251 гривень,- підлягають задоволенню, так як вказана сума аргументована та має своє документальне підтвердження.
Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 , суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілого, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.
Таким чином, цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, підлягає частковому задоволенню.
Так, суд вважає, що з урахуванням того, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_7 переніс фізичний біль, через отримані фізичні травми, тривале лікування, душевні переживання, проведене лікування, що внесло в його життя негативні зміни, порушило його нормальні життєві відносини, необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 30 000 гривень для відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Прокурором цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі, відсутні.
Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 під час судового розгляду справи не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду, пов`язану з скоєнням потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у сумі 31 251 (тридцять одна тисяча двісті п`ятдесят одна) гривня.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 завдану моральну шкоду у сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
26.06.2020