Справа № 481/131/19 Провадження № 1-кп/478/31/2019
У Х В А Л А
17 грудня 2019 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
педагога ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В судове засідання, яке призначено на 17.12.2019 року законний представник потерпілої не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином.
В судове засідання не з`явились також свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відомості щодо їх повідомлення про дату, час та місце судового засідання в матеріалах кримінального провадження відсутні.
З огляду на наведене, учасники судового провадження висловили думку щодо неможливості продовження судового розгляду, у зв`язку з чим вважали необхідним відкласти судовий розгляд кримінального провадження.
Прокурором Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, оскільки попередній запобіжний захід закінчується 19 грудня 2019 року.
Потерпіла та сторона захисту не заперечувала щодо можливості розгляду заявленого прокурором клопотання.
Подане клопотання прокурором обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від суду; впливати на потерпілу та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вважає, що є всі підстави продовжити застосування відносно ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив суд продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .
Потерпіла підтримала позицію прокурора.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив відмовити в продовженні запобіжного заходу та обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, посилаючись на те, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а в ході судового розгляду обвинувачення ОСОБА_6 не знаходить свого підтвердження. При цьому, захисник повідомив, що обвинувачений може проживати у свого знайомого, який готовий надати йому житло та не буде переховуватись від суду або впливати на свідків чи потерпілу.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримавши позицію свого захисника.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши докази при розгляді цього клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначених частиною першою вказаної статті.
Згідно з положеннями ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
При вирішені питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились.
Суд враховує, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та є обставиною, яка збільшує ризик можливого приховування від органів правопорядку та правосуддя; обвинувачений є громадянином Російської Федерації без реєстрації постійного місця проживання, відсутність за ним зареєстрованого місця проживання на території України дає можливість безперешкодно покинути територію України; у обвинуваченого відсутнє інше житло, крім місця проживання його співмешканки ОСОБА_11 в с. Веселий Поділ, Новобузького району, Миколаївської області, де також проживає неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 , куди обвинувачений може повернутись, в разі звільнення його з-під варти, та впливати на останніх з метою уникнення від кримінальної відповідальності за злочин, в якому обвинувачується або продовжити вчинення протиправних дій проти них; обвинувачений не працює, доходу не має, схильний до насильства відносно членів сім`ї.
Вказані вище обставини унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке не знизить вказані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
За такого, оскільки прокурором доведено, що ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились, суд приходить висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню, у зв`язку з чим строк тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів.
Вирішуючи питання щодо можливого продовження судового розгляду за відсутністю законного представника потерпілої, а також свідків, суд з огляду на позиції учасників провадження вважає за необхідне відкласти судове засідання на іншу дату та забезпечити повторний виклик у судове засідання учасників судового провадження.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 199, 331, 369-372, 383, 395 КПК України, суд, -
П о с т а н о в и в:
Продовжити застосування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів по 14 лютого 2020 року включно.
Строк дії ухвали до 12 год. 20 хв. 14 лютого 2020 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Судовий розгляд кримінального провадження відкласти на 13 год. 00 хв. 13 січня 2020 року.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілу, законного представника потерпілої, педагога, захисника, свідків.
Етапувати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Миколаївського слідчого ізолятора до Казанківського районного суду Миколаївської області на 13 год. 00 хв. 13 січня 2020 року.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 7-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1