Справа № 165/120/20 Провадження № 1-кп/165/165/20 q НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Нововолинського міського суду кримінальне провадження №0000829 від 04 грудня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній та наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: можливістю обвинуваченим продовжувати вчиняти інші злочини, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпіллого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які продовжують існувати на даний час, і були враховані слідчим суддею під час прийняття рішення про застосування щодо останнього такого запобіжного заходу як тримання під вартою у даному кримінальному провадженні. Крім того, вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може змінити місце проживання задля уникнення покарання, вчиняті нові злочини. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили щодо заявленого прокурором клопотання та просили обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту в нічну пору доби, оскільки вважають клопотання прокурора необґрунтованим, мотивуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_4 має сім`ю, не має наміру переховуватися від суду і доказів того, що обвинувачений може впливати на потерпілого стороною обвинувачення не надано. Одних припущень прокурора щодо наявності певних ризиків недостатньо, кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, що прокурором зроблено не було. Захисник вважає, що суду слід врахувати наявність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків в м. Нововолинську, постійного місця проживання, сім`ї, усі члени якої хворіють, бабуся потребує стороннього догляду.

Прокурор на заперечення доводів захисту вказав, що на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений буде незаконно впливати на потерпілого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та може вчинити інше кримінальне правопорушення, які слугували підставами для обрання щодо нього 21 листопада 2019 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши думку захисника та обвинуваченого, прокурора, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із вимогами ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджується, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання та сім`ю, проживає в родині з матір`ю, бабусею та братом за адресою: АДРЕСА_1 , отримав професійну-технічну освіту, є випускником Технічного коледжу Національного лісотехнічного університету України, позитивно характеризувався за місцем навчання та показав задовільний рівень знань з навчальних дисциплін, отримав визначальні успіхи в спорті, що підтверджується копіями відповідних нагород.
Натомість, у судовому засіданні стороною обвинувачення не долучено жодних документів на підтвердження заявленого клопотання, зокрема і ухвали про обрання запобіжного заходу обвинуваченому на досудовому розслідуванні. Про існування такого документу суду стало відомо лише з Реєстру матеріалів досудового розслідування долученого до обвинувального акту. Тобто, суд позбавлений можливості встановити навіть які докази мав у розпорядженні слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області при обранні обвинуваченому саме такого виду запобіжного заходу.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення в справі "Панченко проти Росії").
Відповідно до рішення в справі "Бекчиєв проти Молдови", ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
У судовому засіданні не здобуто жодного доказу, що обвинувачений переховувався від органів досудового розслідування та не виконував покладених на нього обов`язків у цьому або іншому кримінальному провадженні, ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами, які підтверджуєть, що ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності вперше.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Рішенням у справі "Белевицький проти Росії" обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи ЄСПЛ визнав порушенням п.4 ст.5 Конвенції.
В контексті п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі "Єлоєв проти України") навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризиків, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Ступінь тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення і покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, можливість чинити ним тиск на потерпілого, на думку суду не є достатньою підставою для продовження останньому обраного йому запобіжного заходу.
Разом з тим, як вбачається з обвинувального акта та долучених захисником документів, обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, хворих членів сім`ї, що підтверджується рядом медичної документації.
На думку суду, ризик чинення тиску на потерпілого можливо убезпечити при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що в задловоленні клопотання сторони обвинувачення про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою слід відмовити, а належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а тому клопотання захисника слід задоволити частково.

На підставі викладеного, керуючись. ст.177, ст.178, ст.181, ст.193,ст.194, ст.195, ст.196, ст.202, ст.315 КПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів відмовити.

Задоволити клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 частково.

Замінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, з 16 січня 2020 року до 16 березня 2020 року включно.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

прибувати на виклик до суду на першу вимогу;

цілодобово не залишати місце свого проживання без дозволу суду;

утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт або інші документи, що дають право на виїзд з України;

носити електронний засіб контролю.

Ухвалу передати для виконання до Нововолинсько ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області за місцем фактичного проживання обвинуваченого.

Згідно вимог ч.4 ст.181 КПК України орган поліції, зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої змінено запобіжний захід на домашній арешт і повідомити про це суд.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.202 КПК України обвинуваченого негайно доставити за адресою проживання: АДРЕСА_1 та звільнити його з-під варти.

Строк дії ухвали встановити до 16 березня 2020 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу можна оскаржити безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1