Провадження №1-кп/761/136/2020
В И Р О К
Іменем України
16 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілого

ОСОБА_8 ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 120 151 000 000 008 57 від 08.10.2015, у якому

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Попасна Луганської області, громадянин України, українець, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

у с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_13 вчинив злочин у сфері безпеки дорожнього руху за таких обставин.

ОСОБА_13 07.10.2015, приблизно о 23.50 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався проїзною частиною вулиці Щусєва зі сторони вулиці Стеценка у напрямку вулиці О.Теліги у м. Києві, зі швидкістю, що перевищувала максимально допустиму у межах населеного пункту. Під час руху обвинувачений не впорався з керуванням автомобілем, навпроти будинку №40 по вул. Щусєва змінив напрямок руху вправо, виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_9 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_14 отримала множинні переломи кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів, шоком та крововтратою. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 померла на місці.

Пішохід ОСОБА_9 отримав закриту травму лівої гомілки у вигляді перелому обох кісток її нижньої третини, рани у нижній третині лівої гомілки, вказані тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Під час руху ОСОБА_13 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1, 11.13, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України.

Пунктом 1.5 ПДР, зокрема, передбачено, що дії учасників дорожнього руху не повинні загрожувати життю або здоров`ю громадян.
Згідно з пунктом 2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі.
Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Пункт 10.1 ПДР зобов`язує водія перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху.
Пунктом 11.13 ПДР заборонений рух транспортних засобів тротуарами і пішохідними доріжками.
Як регламентовано пунктом 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості водій повинен ураховувати з-поміж іншого дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати можливість контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до вимог п. 12.4 ПДР у населенних пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_13 виявились у тому, що він керував автомобілем, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння; керуючи автомобілем «Daewoo Nexia», рухався з перевищенням максимально допустимої швидкості, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не обрав безпечної швидкості керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, через що втратив можливість постійно контролювати рух свого транспортного засобу (далі - ТЗ), внаслідок вказаних порушень обвинувачений виїхав на тротуар, де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 .

Порушення вимог п. 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а»,10.1, 11.13, 12.1, 12.4 ПДР з боку водія ОСОБА_13 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_13 свою вину за висунутим обвинуваченням визнав частково та показав, що він ввечері 07.10.2015 дізнався про вагітність своєї дружини. У зв`язку з цим з друзями відсвяткував цю подію та випив незначну кількість коньяку, після чого за кермом свого автомобіля вирушив додому. Їхав вулицею Щусєва у напрямку вул. О. Теліги, коли проїхав повз станцію метрополітену «Сирець», його засліпив зустрічний транспортний засіб. Перебуваючи у такому стані, він побачив силуети не менше двох людей, які справа наліво перебігали дорогу. Намагаючись уникнути наїзду, він почав змінювати напрямок праворуч, перелаштовуючись із середньої смуги руху у крайню праву. У цей час перша людина зупинилася та почала рухатися у протилежний бік спиною назад, інший пішохід продовжив бігти у попередньому напрямку, однак згодом останній теж розвернувся та почав бігти до тротуару. Обвинувачений, запобігаючи зіткненню, почав переміщати свій автомобіль ще більше вправо. Потім відбувся контакт з одним з пішоходів. Після цього він наїхав на бордюрний камінь з правої сторони дороги, проїхав повз стовпи та зупинився. Подальші події в його пам`яті не збереглися. Шкодує з приводу вищеописаних подій.
ОСОБА_13 цивільних позовів потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не визнав.
За категоричним твердженням обвинуваченого, наїзд на пішоходів стався на проїжджій частині, однак у якій саме смузі ОСОБА_13 не пам`ятає. Моменту зіткнення з потерпілою ОСОБА_14 він не бачив, контакт з потерпілим ОСОБА_9 відбувся лівою передньою стороною автомобіля. Під час цих подій автомобіль під його керуванням рухався зі швидкістю, що не перевищувала дозволеної у межах міста. Раніше, тобто до вказаної ДТП, він інколи керував автомобілем у нетверезому стані.
Вищевказані показання обвинуваченого збігаються з його показаннями під час слідчого експерименту, проведеного 13.11.2015 безпосередньо на місці події.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого, оскільки вони є суперечливими та непослідовними, крім того повністю спростовуються сукупністю інших досліджених судом належних та допустимих доказів.
Так, допитаний судом потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що після 23-ої години 07.10.2015 вони разом з ОСОБА_14 вийшли з маршрутного таксі на зупинці громадського транспорту «Станція метро «Сирець» та пішли по тротуару правої сторони вулиці Щусєва у бік вул. О.Теліги, пройшли приблизно 600-700 м, трималися за руки. ОСОБА_14 йшла зліва від нього, тобто ближче до проїжджої частини. Відстань від проїжджої частини дороги до тротуару приблизно 1,5 м. Планували дійти до магазину «АТБ», який розташований на цій же стороні вулиці, тому ніякої необхідності переходити на інший бік дороги у них не було. Потерпілий ОСОБА_9 наполягав, що увесь час він та ОСОБА_14 знаходилися на тротуарі, на дорогу не виходили та не планували цього робити. Як відбувся наїзд на них, потерпілий не пам`ятає, свідомість до нього повернулася лише у лікарні. Не заперечує, що був у стані незначного сп`яніння, однак усі описані вище події добре пам`ятає. Просив задовольнити цивільний позов та стягнути з обвинуваченого кошти у рахунок компенсації за завдану матеріальну та моральну шкоду.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вони разом з її колегою ОСОБА_16 у нічний час 07.10.2015, здійснюючи чергування у складі дорожнього патруля, перебували на вулиці Щусєва у м. Києві. Напарник повідомив, що на протилежному боці дороги трапилася ДТП і він бачив, як тіло дівчини викинуло на проїжджу частину. Менше ніж через хвилину вони під`їхали безпосередньо на місце події, де побачили, що вказана дівчина вже не подавала ознак життя, а хлопець, який також отримав тілесні ушкодження, був у непритомному стані. Тіло дівчини знаходилося на другій смузі руху, транспортний засіб учасника ДТП стояв на тротуарі, його водій перебував у стані сп`яніння, у салоні автомобіля відчувався різкий запах алкоголю. Проведений на місці події за допомогою приладу «Драгер» тест водія на наявність ознак сп`яніння показав, що вміст алкоголю становив понад 2 проміле. Нічого зрозумілого щодо дорожньо-транспортної події водій пояснити не міг. До приїзду слідчо-оперативної групи будь-які предмети на місці ДТП не переміщалися. Ділянка дороги, де сталася подія, добре освітлена.
Свідок ОСОБА_16 підтвердив показання свідка ОСОБА_15 , додавши, що за вказаних вище обставин під час його спілкування з перехожим на вулиці Щусєва він побачив, як на другу смугу зустрічної частини дороги викинуло тіло дівчини. Він одразу телефоном доповів про подію черговому. Їх екіпаж у межах однієї хвилини після ДТП прибув на місце, де вони побачили, що на дорозі лежало тіло дівчини, на узбіччі, у зеленій зоні знаходився автомобіль, на відстані декількох метрів від якого лежав чоловік з ознаками перелому ноги. Водій автомобіля через алкогольне сп`яніння перебував у неадекватному стані, зв`язно говорити не міг, не сприймав реально того, що сталося. На переконання свідка, зіткнення відбулося поза межами проїзної частини. До приїзду слідчо-оперативної групи автомобіль та тіло дівчини не переміщалися.
Гр. ОСОБА_17 , надаючи суду показання, пояснив, що він вночі 07.10.2015 вулицею Щусєва йшов до станції метро «Сирець». Неподалік зупинився патрульний автомобіль та до нього підійшла жінка-поліцейський, під час спілкування з нею свідок почув звук удару та з відстані приблизно 30 м побачив, як на протилежній частині дороги автомобіль врізався у бордюр, потім виїхав на тротуар, проїхавши метрів 20, перемістився на траву. Коли він разом з поліцейськими опинився на місці ДТП, побачив, що тіло дівчини лежало на проїжджій частині, приблизно у середині смуги, хлопець, який також постраждав через ДТП, лежав на узбіччі біля електричного щитка. Самого моменту наїзду на пішоходів свідок не бачив. Також не бачив свідок, що хтось перед зіткненням перебігав дорогу.
Свої показання свідок ОСОБА_17 підтвердив під час проведення з ним 13.10.2015, тобто невдовзі після ДТП, слідчого експерименту, де свідок впевнено стверджував, що місце наїзду автомобіля на дівчину розташоване на відстані 0,5 м від проїзної частини та 12,8 м від електроопори; місце наїзду на хлопця розташоване на відстані 1,0 м від проїзної частини та 12,8 м від електроопори. Вказане місце знаходилося у полі його зору.
Показання потерпілого ОСОБА_9 та вищезазначених свідків повністю збігаються з об`єктивними даними з місця події.
Зокрема, відповідно до протоколу огляду місця події від 08.10.2015 з фототаблицею та згідно схеми, ДТП сталася на проїзній частині вулиці Щусєва, поблизу буд. 40, дорога є кривою у плані, веде на підйом. На час огляду дорожнє покриття сухе. Загальна видимість з місця водія з увімкненим ближнім світлом фар 100 м, дальнім світлом фар 150 м.
Автомобіль «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , розташований частково на тротуарі, частково на узбіччі у районі електроопори, на відстані 32 м від місця контакту автомобіля з бордюрним каменем. На цьому ТЗ виявлені пошкодження у вигляді розбитого переднього лобового скла, деформації переднього лівого крила та даху, відсутності лівого дзеркала заднього виду, відсутність тиску у передній лівій та задній лівій шинах.

Відповідно до п. 23 протоколу огляду на схемі ДТП та фототаблиці під № 1, 3 зафіксовані сліди контакту шин автомобіля з бордюрним каменем, під № 6 слід контакту автомобіля з електроопорою.

Труп жінки знаходився у середній смузі руху, на відстані 5,2 м від правого краю дороги.

Свідок ОСОБА_18 показав, що саме він як слідчий 08.10.2015 склав протокол огляду місця вищевказаної події, у протоколі він об`єктивно відобразив обстановку на місці ДТП, наявність трупа, речей та предметів, а також слідової інформації. У подальшому досудове розслідування він не здійснював.
Допитаний судом свідок ОСОБА_19 повідомив, що брав участь у досудовому розслідуванні під час проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_17 , показання зазначених учасників кримінального провадження збігалися із слідовою інформацією, яка на той час збереглася на місці події.
Відповідно до аналізу від 08.10.2015 № 8419, проведеного токсикологічною лабораторією КМКЛ ШМД, у крові ОСОБА_13 виявлений спирт етиловий масою 1,5 проміле, що підтверджує перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з висновком судово-медичного експерта Київського міського клінічного бюро СМЕ від 22.10.2015 № 2538 ОСОБА_20 смерть ОСОБА_14 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів, шоком та крововтратою. Характер та розташування ушкоджень на тілі, ознаки струсу та сліди на одязі вказують на можливість їх виникнення у результаті автомобільної травми зіткнення автомобіля, що рухається, з пішоходом. У момент первинного контакту ОСОБА_14 перебувала у вертикальному положенні, можливо у русі, та була звернутою до автомобіля правим боком (правою половиною тіла), дещо ззаду (контакт ззаду справа). Місцем первинного контакту були нижні кінцівки на рівні гомілок. Після цього відбулося падіння на автомобіль з ударом значної сили правою половиною тулуба, таза; переміщення тіла на тверде покриття дороги з ковзанням по ньому правою поверхнею тіла. Виявлені ушкодження перебувають у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_14 . Ушкодження могли утворитися 07.10.2015 за вищезазначених обставин.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта Київського міського клінічного бюро СМЕ ОСОБА_21 від 03.11.2015 № 2105/Е у потерпілого ОСОБА_9 мали місце закрита травма лівої гомілки у вигляді перелому обох кісток нижньої третини лівої гомілки, рани у нижній третині лівої гомілки, що має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Локалізація, морфологія вказаних ушкоджень свідчать, що вони спричинені дією тупого предмета, могли утворитись 07.10.2015 за вищенаведених обставин (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом).
Згідно з висновком судового експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 24.11.2015 № 25ат ОСОБА_22 показання свідка ОСОБА_17 щодо обставин вказаної дорожньо-транспортної події з технічної точки зору спроможні, тоді як показання водія ОСОБА_13 у частині зближення керованого ним автомобіля з пішоходом ОСОБА_14 неспроможні з технічної точки зору.

Як свідчить висновок судового експерта Київського НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_23 від 23.10.2015 № 535ат, на момент огляду автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виявлено несправності гальмівної системи, рульового керування та ходової частини, які виникли під час ДТП.

Відповідно до висновку судового експерта Київського НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_24 від 29.10.2015 № 557ат у ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, водій автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_13 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.1, 12.2, 12.4 ПДР; ОСОБА_13 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п.12.1 ПДР; у діях останнього вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1, 12.4 ПДР; причиною ДТП з технічної точки зору є невідповідність дій водія ОСОБА_13 вимогам п. 12.1 ПДР.

Стороною захисту наданий висновок судових експертів Приватного підприємства «Центр експертних досліджень» ОСОБА_25 та ОСОБА_26 від 24.12.2015 № 413, згідно з яким швидкість автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед його виїздом на бордюрний камінь становила приблизно 38,7 км/год., що дозволяло ОСОБА_13 постійно контролювати рух транспортного засобу та керувати ним, швидкість вказаного автомобіля перед його наїздом на пішоходів була приблизно рівною 60 км/год., місце наїзду зазначеного автомобіля на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_9 знаходиться на проїзній частині вулиці Щусєва.

Суд критично оцінює вищевказаний висновок, оскільки він спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які є логічними та послідовними, узгоджується як між собою, так і з іншими доказами у справі.

Крім того, висновком від 30.10.2109 № 23357/23358/19-52 експертів Київського НДІСЕ ОСОБА_27 та ОСОБА_28 підтверджено, що місце наїзду автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на пішохода ОСОБА_14 знаходилося на ділянці місцевості, що передує кінцевим положенням транспортного засобу та тіла ОСОБА_14 , та відповідно в межах слідів переміщення даного автомобіля, коли він рухався вже у процесі бічного заносу із певним його розвертанням проти годинкової стрілки відносно повздовжньої осі. Отже, місце наїзду вказаного автомобіля на пішоходів знаходилось поза межами проїзної частини.

Показання водія ОСОБА_13 під час проведеного з ним слідчого експерименту у частині того, що наїзд відбувся у межах проїзної частини вулиці Щусєва між першою та другою смугами руху, позбавлені технічної спроможності.

Кінцеве розташування предметів і тіла ОСОБА_14 відносно кінцевого положення автомобіля з технічної точки зору пов`язане з характером переміщення автомобіля «Daewoo Nexia» (у стані бічного заносу із певним його розвертанням проти годинкової стрілки) на момент контактної взаємодії із пішоходами та відповідного орієнтовного напрямку відкидання тіла ОСОБА_14 від автомобіля.

Швидкість руху автомобіля «Daewoo Nexia» на момент відображення переміщення коліс даного ТЗ, що зафіксовані на схемі до протоколу огляду місця події ДТП від 08.10.2015, складала близько 68-72 км/год.

Таким чином, у діях водія ОСОБА_13 наявні невідповідності п. 12.1 та 12.4 ПДР.

З технічної точки зору наявні у діях ОСОБА_13 невідповідності п.12.1 ПДР знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Вказаний висновок узгоджується також з даними, що містяться у висновку від 29.10.2019 № 13116/17-52/23356/19-52, 124-2017/о експертів Київського НДІСЕ ОСОБА_27 і ОСОБА_28 та судово-медичного експерта Київського міського клінічного бюро СМЕ ОСОБА_29 , відповідно до якого механізм контактної взаємодії автомобіля «Daewoo Nexia» з ОСОБА_14 був таким:

- на момент первинного контакту ОСОБА_14 з автомобілем пішохід знаходилася у наближеному до вертикального положенні, обернена задньою правої стороною до правої передньої/фронтальної частини ТЗ. У процесі первинного контакту пішохода з облицюванням переднього бамперу були утворені тілесні ушкодження нижньої частини тіла садна та синці нижніх кінцівок, щілинна рана в ділянці правої підколінної ямки;

- у другій фазі відбулося відкидання ОСОБА_14 на капот моторного відсіку автомобіля із послідуючим переміщенням та контактом з вітровим склом разом із панеллю даху ТЗ, у ході чого були утворені тілесні ушкодження садна грудної клітини справа, садна та рана в проекції правого ліктьового суглобу, синець правого плеча, перелому кісток тазу, 7-10 ребер зліва по лопатковій лінії, поперечного виростка справа 5-го поперекового хребця, розрив атланто-окципітального зчленування з повним розривом довгастого мозку на цьому рівні, численні крововиливи у м`які тканини тулуба по задній поверхні та внутрішні органи;

- третя та четверта фази включали у себе відкидання ОСОБА_14 від автомобіля з послідуючим переміщенням тіла по опорній поверхні до кінцевого положення, при цьому були утворені садна з крововиливом у м`які покриви голови в лобній ділянці справа, крововиливи під оболонки та у шлуночки головного мозку.

Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок контактної взаємодії з автомобілем «Daewoo Nexia». Вірогідніше, автомобіль контактував з потерпілим ОСОБА_9 кутовою зоною правої передньої частини ТЗ, у ході чого були утворені переломи кісток лівої гомілки у нижній третині.

Суд також бере до уваги, що локалізація тілесних ушкоджень загиблої ОСОБА_14 спростовує показання обвинуваченого у частині того, що контакт з нею відбувся у момент, коли вона намагалася повернутися на тротуар, рухаючись спиною до узбіччя, тобто будучи повернутою до автомобіля лівою стороною, тоді як відповідно до вищеописаних висновків судово-медичних експертів у момент первинного контакту ОСОБА_14 була звернутою до автомобіля правим боком, дещо ззаду. Місцем первинного контакту були нижні кінцівки на рівні гомілок.

Не відповідають об`єктивним даним і показання обвинуваченого у частині завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , оскільки за версією ОСОБА_13 контакт керованого ним автомобіля з вказаним потерпілим мав би відбутися не правою, а лівою передньою частиною транспортного засобу, який, зі слів обвинуваченого, на момент зіткнення переміщався зліва направо, тобто був звернутий до потерпілого своєю лівою передньою стороною.

Суд, дослідивши всебічно, повно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши у відповідності до вимог ст. 94 КПК кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вина ОСОБА_13 у скоєнні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом.

Дії ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 286 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_14 та середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_13 раніше не судимий, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, має 2-х малолітніх дітей.

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставиною, яка згідно з ст.67 КК обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд у відповідності зі ст. 65 КК враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу ОСОБА_13 .

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості та наслідків у вигляді смерті потерпілої суд вважає, що справедливим, необхідним, достатнім для виправлення ОСОБА_13 та запобігання вчиненню ним нових злочинів є застосування до останнього покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Потерпілим ОСОБА_9 заявлений цивільний позов, згідно з яким він просив стягнути з ОСОБА_13 спричинену йому матеріальну шкоду у сумі 9360 грн., яка складається з витрат на лікування, хірургічну операцію, вартість пошкодженого одягу та моральну шкоду у сумі 100 тис. грн.

Потерпілий ОСОБА_8 просив стягнути з обвинуваченого на його користь 15 649, 68 грн. матеріальної шкоди у вигляді витрат на поховання, 500 тис. грн. моральної шкоди; на користь малолітнього ОСОБА_30 за шкоду, заподіяну смертю його матері ОСОБА_14 , щомісячно суми місячного заробітку останньої, що становить 3060 грн.

Суд, вирішуючи позови потерпілих, бере до уваги, що матеріалами справи доведені фактичні обставини спричинення позивачам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шкоди, яка є наслідком злочинної необережності обвинуваченого.

Дослідженими судом доказами доведено, що вищевказані потерпілі зазнали майнових витрат, пов`язаних з лікуванням ( ОСОБА_9 у сумі 19 224, 93 грн.); та похованням ( ОСОБА_8 у сумі 15 649, 68 грн.).

Отже, ці кошти, за виключенням добровільно сплачених на користь ОСОБА_9 рідними обвинуваченого 10 тис. грн., підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_13 .

Відповідно до Глави 21 ЦК України право на життя та здоров`я є особистим немайновим правом, що забезпечує природне існування фізичної особи.

У силу ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому визначено, що збитками з-поміж іншого є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Суд, встановивши вину ОСОБА_13 у протиправному заподіянні смерті та тілесних ушкоджень, зазначає, що статтею 23 ЦК передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 3 статті 23 ЦК передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд вважає, що потерпілий ОСОБА_9 внаслідок ушкодження його здоров`я зазнав суттєвих фізичних та душевних страждань, пов`язаних з необхідністю хірургічного втручання, перебуванням на тривалому лікуванні, реабілітаційним періодом.
Моральна шкода внаслідок смерті дочки завдана також потерпілому ОСОБА_8 .
Враховуючи характер правопорушення та обсяг цих страждань, керуючись вимогами розумності та справедливості, суд вважає, що достатнім для компенсації завданої моральної шкоди є стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_8 коштів у сумі 300 тис. грн., на користь потерпілого ОСОБА_9 - 30 тис. грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди має дитина, яка була на його утриманні або мала на день його смерті право на одержання від нього утримання, до досягнення нею вісімнадцяти років (учні, студенти до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ними двадцяти трьох років).
Згідно з ч. 2 ст. 1200 ЦК шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.
Матір`ю малолітнього ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була загибла ОСОБА_14 , яка проживала удвох із сином.
Відповідно до довідки ТОВ «АТБ-маркет» від 17.11.2015 № 23032 її середньомісячний заробіток складав 6 120, 24 грн., отже частка малолітнього складала від розміру заробітку матері, що становить 3060, 12 грн.
Судом застосовувалися заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна обвинуваченого.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовів потерпілих, відсутні підстави для скасування арешту майна ОСОБА_13 .

Під час досудового розслідування та судового розгляду мали місце процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 16 330, 28 грн., вказані кошти підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 286, ст. 63, 65 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

До набрання цим вироком законної сили змінити застосований до ОСОБА_13 запобіжний захід з застави на тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Строк відбування ОСОБА_13 призначеного цим вироком покарання відраховувати з дня його фактичного затримання, зарахувавши у співвідношенні один день перебування у слідчому ізоляторі за два дні позбавлення волі період попереднього ув`язнення ОСОБА_13 з 08.10.2015 по 15.06.2016 включно.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 9 224 (дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) грн. 93 коп.; моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково:

- стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 15 649 (п`ятнадцять тисяч шістсот сорок дев`ять) грн. 68 коп.; моральну шкоду у розмірі 300 000, 00 (триста тисяч) грн.;

- стягувати з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_31 щомісяця до досягнення останнім повноліття, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, грошові кошти у сумі 3 060 (три тисячі шістдесят) грн. 12 коп. у рахунок шкоди, заподіяної смертю його матері - потерпілої ОСОБА_14 .

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати на залучення судових експертів у сумі 16 303 (шістнадцять тисяч триста три) грн. 28 коп.

Після набрання цим вироком законної сили повернути ОСОБА_32 грошові кошти у сумі 82680 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., сплачені як застава за ОСОБА_13 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1