Провадження 1-п/522/1526/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005601 року від 22.07.2016 року та №0002089 від 22.05.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Снігурівка Миколаївської області, громадянина України, українця, має середню освіту, працює мерчендайзером у ТОВ «ЛНВ Лімітед», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисник - ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

22.05.2016 року приблизно о 06 годині ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку №4 по вул. І.Рабіна у м. Одесі, маючи злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, визначив об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон марки « Samsung S7226», в корпусі сіро-чорного кольору, вартістю 3000 гривень, а також срібний ланцюжок з хрестиком загальною вартістю 3500 гривень, які належать ОСОБА_7 .
Застосувавши фізичне насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та виразилось у нанесенні ударів в обличчя, ОСОБА_3 відкрито заволодів вказаним мобільний телефоном та срібним ланцюжком з хрестиком, завдававши майнової шкоди потерпілому ОСОБА_7 на суму 6500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Крім цього, 21.07.2016 року приблизно після 23 години ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на сьомому поверсі готелю «Чорне Море» за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25, та реалізуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу проник до кімнати готелю №744, з якої таємно викрав майно, що належить поетрпілому ОСОБА_8 , а саме: сумку чорного кольору, в якій знаходились документи на ім`я потерпілого, мобільний телефон «iPhone5S», вартістю 8000 гривень, мобільний телефон марки «Леново S 660», вартістю 4000 гривень, грошові кошти в розмірі 4550 гривень, гаманець вартістю 300 гривень та зарядний пристрій вартістю 800 гривень.

Далі ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 17 650 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у скоєнні вказаних злочинів, визнав повністю, та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він із доказами, здобутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у скоєнні зазначеного злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними.

Дії ОСОБА_3 за епізодом крадіжки суд кваліфікує в межах пред`явленого обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

Дії ОСОБА_3 за епізодом грабежу суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. При цьому суд виключив кваліфікуючу ознаку «повторно», виходячи з наступного.

Однією із загальних засад судочинства, яка визначена у ст.9 КПК України, є законність. Згідно даного принципу, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.3 ст. 337 КПК України зметою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, наведені приписи законодавства наділяють суд правом вирішити під час постановлення вироку питання щодо зміни кваліфікації злочину, оскількив це частково покращує становище обвинуваченого.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 мав судимість, оскільки був судимий 14.06.2012 року Золотоношським міським судом Черкаської області за ч.1 ст. 186 КК України до трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Вказану судимість, як не погашену, слідчим було помилково враховано та кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ч.2 ст. 186 КК України, у тому числі, за ознакою повторності.

Під час судового розгляду суд дослідив надані сторонами матеріали, які характеризують особу обвинуваченого та встановив наступне.

Дійсно ОСОБА_3 був судимий 14.06.2012 року Золотоношським міським судом Черкаської області за ч.1 ст. 186 КК України до трьох років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, що підтверджується довідкою Інформаційного центру ГУНП в Одеській області.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 02.07.2013 року, що набрала законної сили, його було звільнено від відбування покарання за вказаним вироком суду у звязку із закінченням іспитового строку.

За тких обставин, на підставі ч.1 ст. 89 КК України ОСОБА_3 визнається особою, яка не має судимості.

Новий злочин, передбачений ст. 186 КК України, вчинено обвинуваченим 22.05.2016 року, а тому його дії за цим епізодом не можуть бути кваліфіковані за ознакою повторності.

Тому суд кваліфкує дії ОСОБА_3 за фактом відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, надавши письмову заяву про розгляд справи без їх участі.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КПК України злочини, передбачені ч.3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, є тяжкими.

ОСОБА_3 є громадянином України, не одружений, має середню освіту, працевлаштований, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, працює, позитивно характеризувася за місцем роботи в ДП «САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ».

Викрадене майно повернуто потерпілим.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

З огляду на викладене, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинений ним злочин, передбачений ч.3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК, покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, оскільки на думку суду його подальше виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Пісдтав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.1-90 КК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

У відповідності зі ст.70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотри) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем його проживання.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон марки «Айфон 5 S» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Леново S 660» чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім карткою « МТС», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Део Ланос» д/з НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_8 , скидкова картка «WOG» № НОМЕР_4 , книжкова картка « техноскар», картки -голден № НОМЕР_5 , посвідчення національного олімпійського комітету федерації боксу України на ім`я ОСОБА_8 , талон на паркування НОМЕР_6 , посвідчення громадського формування « Захист та безпека» НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_8 ,картка « Злотобанк» № НОМЕР_8 , бонусна картка велика кишення № НОМЕР_9 , книжкова картка «ОККО» № НОМЕР_10 , книжкова картка «Єва» № НОМЕР_11 , книжкова картка « Мафія» № НОМЕР_12 , книжкова картка магазину «Нова лінія» № НОМЕР_13 , книжкова картка « Lokal» № НОМЕР_14 ,посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , картка «Приват банк» на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_15 , дозвіл на зберігання та носіння пристрою для відстрілювання резинових куль ПМР, к-р 9, НОМЕР_16 на ім`я ОСОБА_8 - вважати повернутими за належністю ОСОБА_8 ;
- телефон марки « Samsung S7226», в корпусі сіро-чорного кольору, срібний ланцюжок з хрестиком вважати повернутим за належністю ОСОБА_7 ;
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя:

08.05.2020