Справа № 203/356/20
Провадження № 1-кп/0203/563/2020
У Х В А Л А
30.01.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника- ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003116 від 01.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, не працюючого, раніше неодноразово судимого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов вищевказаний обвинувальний акт.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у ст.177 КПК України, які існували на час обрання такої міри запобіжного заходу, а саме ризик переховування від суду, незаконного впливу на свідків, тяжкість вчиненого злочину , за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків, а тому є підстави вважати, що є ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що її підзахисному було повідомлено про підозру 03.12.2019 року, запобіжний захід застосовано значно пізніше, та за цей час ОСОБА_5 не ухилявся від органів досудового слідства, протиправних дій не вчиняв, з`являвся за першою вимогою до слідчого, наведені в клопотанні ризики прокурором не доведені, окрім того від потерпілих та свідків не надходило будь-яких заяв щодо впливу зі сторони обвинуваченого, а тому наведені ризики є абстрактними, просила врахувати, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, дружину та малолітню дитину, у зв`язку із чим просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений підтримав думку захисника, просив врахувати, що до взяття під варту не ухилявся від слідства, має дружину та на утриманні малолітню дитину, страждає захворюванням-туберкульозом.
Вивчивши клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, заслухавши думку захисника, обвинуваченого, суд приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2019 року, обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 02 лютого 2020 року.
При вирішенні питання щодо заявленого клопотання захисника в інтересах обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
Суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, а також той факт, що ОСОБА_5 , було пред`явлено підозру 03.12.2019 року, до обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме до 24.12.2019, даних про те, що обвинувачений не виконував процесуальні обов`язки до суду не надано. ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дитину 2014 року, проживає разом із сім`єю, що свідчить про міцні соціальні зв`язки останнього. Окрім того, є слушною думка захисника, що прокурор у клопотанні посилається на ризики, які мають формальний характер, фактично нічим не підтверджені та необґрунтовані. Також при прийняття рішення суд враховує стан здоров`я обвинуваченого.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу з триманням під вартою на домашній арешт у певний час доби, а саме з 22 години до 6 години.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст.181, 315 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.
Клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під варти на домашній арешт - задовольнити.
Змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 , на домашній арешт у певний час доби, а саме з 22 години до 6 години, строком на 2 місяці, тобто до 30 березня 2020 року, звільнивши з під варти негайно в залі суду.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 протягом вказаного строку: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 22 години до 6 години наступного дня, повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали покласти на відділення поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.

Суддя Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1