Справа № 216/2149/20
Провадження № 1-кс/216/1350/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 06 травня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000508 від 17 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною скаргою, яку мотивував тим, що слідчим відділом Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000508 від 17 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 04 травня 2020 року слідчому ОСОБА_5 було подано клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у цьому кримінальному провадженні, однак постановою слідчого від 06 травня 2020 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено з підстав відсутності відомостей про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та не з`ясованості винуватості ОСОБА_3 у ДТП.

Скаржник вважає таку позицію слідчого незаконною, оскільки внаслідок ДТП ОСОБА_3 було спричинено тілесні ушкодження, завдано матеріальних збитків у вигляді пошкодженого автомобіля та моральної шкоди, тому відповідно до вимог ст. 55 КПК України він повинен мати процесуальний статус потерпілого в цьому кримінальному провадженні.

Посилаючись на викладене, адвокат ОСОБА_4 просив скасувати оскаржувану постанову слідчого та зобов`язати останнього визнати ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_4 і слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подавши слідчому судді заяви про розгляд скарги за їхньої відсутності.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000508 від 17 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

04 травня 2020 року адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 було подано слідчому ОСОБА_5 клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у цьому кримінальному провадженні та проведення допиту останнього в якості потерпілого.

Постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 06 травня 2020 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

При винесенні цієї постанови слідчий виходив із того, що на даний час у нього як органу досудового розслідування не має жодних об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження відповідного ступеня тяжкості, які б свідчили про можливість бути ним потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Крім того, слідчим наразі не виключається факт порушення правил дорожнього руху, що спричинило вказану ДТП, саме водієм ОСОБА_3 , тому ймовірність доведеності його вини в майбутньому також виключає можливість останнього мати процесуальний статус потерпілого в даному кримінальному провадженні.

Не погодившись з такою постановою слідчого, представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з цією скаргою на підставі п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Оцінивши правомірність прийнятого слідчим рішення про відмову у визнанні потерпілим, слідчий суддя дійшов висновку, що таке рішення слідчого не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та суперечить загальним засадам і завданням кримінального провадження з огляду на таке.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень чч. 1-3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Наведена норма закону не пов`язує набуття статусу потерпілого в кримінальному провадженні з певним розміром чи ступенем тяжкості завданої фізичній особі шкоди незалежно від її виду. Разом з тим, при визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути спричинена особі безпосередньо кримінальним правопорушенням, а також враховувати, що факт заподіяння такої шкоди може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду.

Таким чином, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт, зокрема, наявність події кримінального правопорушення, шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву, а також причинний зв`язок між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою.

При цьому для визнання особи потерпілим достатньо спричинення їй якогось одного із перелічених видів шкоди, хоча кримінальне правопорушення, як правило, спричиняє кілька видів шкоди, оскільки, зокрема, і фізична, і моральна шкода тісно між собою пов`язані.

Водночас наведена норма закону передбачає для набуття особою статусу потерпілого одночасної сукупності таких умов як завдання їй злочином відповідної шкоди та подання заяви про вчинення щодо неї злочину або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 є учасником дорожньо-транспортної пригоди, за фактом якої слідчим ОСОБА_5 наразі здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000508 від 17 березня 2020 року.

При цьому представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 було подано заяву про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження як потерпілого з підстав спричинення йому внаслідок указаної пригоди певних тілесних ушкоджень, на підтвердження чого надано відповідну довідку, а також завдання матеріальних збитків і моральної шкоди.

Таким чином, під час розгляду цієї скарги слідчим суддею встановлено наявність події кримінального правопорушення, заподіяння ОСОБА_3 внаслідок такого правопорушення певної моральної, фізичної та майнової шкоди, а також подання заяви про залучення його до кримінального провадження як потерпілого, тобто дотримання необхідних умов, з якими процесуальний закон пов`язує набуття особою статусу потерпілого в кримінальному провадженні.

За встановлених обставин слідчий суддя безсумнівно не може погодитись з висновками слідчого, які містяться в оскаржуваній постанові, оскільки вони суперечать вимогам частин 1-3 ст. 55 КПК України.

Разом з тим слідчий суддя зважає на вимоги ч. 5 ст. 55 КПК України, якими передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Проте встановлені вище обставини та наведені норми закону поза розумним сумнівом свідчать про відсутність таких підстав під час прийняття слідчим оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає слушними аргументи адвоката ОСОБА_4 про помилковість висновків слідчого, яких останній дійшов і поклав в обґрунтування, мотивуючи прийняте ним процесуальне рішення, правомірність якого перевіряється в межах розгляду цієї скарги.

Отже, визнати оскаржувану постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим законною, обґрунтованою та вмотивованою не можна.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Ураховуючи наведене, а також зважаючи на положення кримінального процесуального закону, які не передбачають прийняття окремого процесуального рішення про визнання потерпілим, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково та скасувати оскаржувану постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, а в задоволенні решти вимог скаржника - відмовити.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що положення КПК України не виключають можливості зміни слідчим у подальшому відповідного процесуального статусу особи залежно від установлених під час досудового розслідування обставин кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 06 травня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000508 від 17 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 06 травня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000508 від 17 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1