УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 521/5044/15-к 1-кп/521/1083/19

24 грудня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинувачуваного ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000500 від 28.01.2015 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. С. Трояни, Кілійського району, Одеської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд

В С Т А Н О В И В :

27.01.2014 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні кухні за адресою: м. Одеса, вул. Терешкової 13, на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, реалізуючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар правою рукою стиснутою у кулак, в район лівого вуха ОСОБА_4 . Після цього наніс ще кілька ударів правою рукою, стиснутою в кулак в область голови, внаслідок якого останній впав на підлогу на спину, вдарившись потилицею, та знепритомнів, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні пошкодження у вигляді ЗЧМТ в формі струсу головного мозку, крововиливу та ушибленої рани потиличної області, крововиливу та ушибленої рани лівої вушної раковини, крововилив носа, крововилив та ссадна правого стегна.
Вказані тілесні ушкодження, відповідно до висновку експерта від №352 від 23.02.2015 року, згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, в зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України та закриттям кримінального провадження. Цивільний позов прокурора в інртересах держави в особі Клінічного госпіталю Державної Прикордонної служби України про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_4 просить залишити без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника в повному обсязі.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Потерпілий не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, однак просив задовольнити поданий ним цивільний позов в повному обсязі.

Розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з обвинувального акту, за даними органу досудового розслідування кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України було вчинене ОСОБА_5 27 січня 2014 року.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, який в силу ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Відповідно до ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння нею злочину та до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Підстави для зупинення або переривання строку давності, які визначені ч.ч.2, 3 ст.49 КК України, стороною обвинувачення суду не надані. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мало місце 27.01.2014 року. Таким чином на даний момент строк давності за вказаним злочином є таким, що минув.
Даних про скоєння ОСОБА_5 нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину в період строків притягнення до кримінальної відповідальності не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 , якому були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю судом, в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.7 ст. 284 КПК України, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності суд, постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно нього, в силу ст. 284 ч.2 п. 1 КПК України, підлягає закриттю.
Стосовно заявлених цивільних позовів прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Клінічного госпіталю Державної Прикордонної служби України про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування та потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд зазначає наступне.

На досудовому розслідуванні вказаного кримінального провадження, прокурором в інтересах держави в особі Клінічного госпіталю Державної Прикордонної служби України заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у сумі 3057 гривень 23 копійок.

Крім того, потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 450 гривень та моральної шкоди в розмірі 30000 гривень, на загальну суму 30450 гривень.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений ст.129 КПК України.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ч. 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч.1 ст.129 КПК України.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної школи у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд позбавлений можливості вирішити цивільні позови прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Клінічного госпіталю Державної Прикордонної служби України про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування та потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки цивільний позов вирішується судом згідно зі ст.129 КПК України у випадку постановлення вироку чи хвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому вказані цивільні позови необхідно залишити без розгляду та роз`яснити прокурору та потерпілому, що наведене не позбавляє цивільного позивача можливості вирішити їх у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-286, 350, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000500 від 28.01.2015 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України - закрити.

Цивільний позов прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Клінічного госпіталю Державної Прикордонної служби України про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування - залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу його право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

На ухвалу може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1