ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/794/20 Справа № 175/1828/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.30 годин 23 липня 2020 року та визначено заставу у розмірі 630 600 гривень.

Мотивуючи судове рішення, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих злочинів, яка підтверджується матеріалами провадження у їх сукупності. Також слідчий суддя вказав, що такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання та домашній арешт є занадто м`якими і не будуть сприяти запобіганню ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є такими, що об`єктивно існують з огляду на вагомість доказів наявних в матеріалах провадження та те, що ОСОБА_7 обгрунтованого підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого, за вчинення яких, зокрема, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, тому дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, з урахуванням обставин кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що застава у розмірі 630600 гривень в повній мірі забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у випадку, якщо суд вважатиме достатніми підстави для тримання підозрюваного під вартою, просить скасувати ухвалу в частині визначення розміру застави та ухвалити нову, якою встановити розмір застави у 20 мінімальних прожиткових мінімумів.

Обгрунтовуючи свої вимоги захисник ОСОБА_6 посилається на неогрунтованість підозри ОСОБА_7 , зокрема у вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки сума грошових коштів - 629899 гривень, якими заволодів ОСОБА_7 , не підпадає під визначення особливо великих розмірів, а тому його діяння не може бути кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України й відповідно розмір визначеної судом застави не є таким, що відповідає чинному КПК України. Разом з цим, на думку захисника, ані слідчий у своєму клопотанні, ані прокурор в судовому засіданні не довели факту та не надали жодних доказів існування у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не буде достатнім для забезпечення підозрюваним належної процесуальної поведінки. Також захисник вказує, що судом не було надно належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_7 раніше не судимий, жодних негативних характеристик на нього не має, він має постійне місце проживання та переховуватися не збирається, адже зацікавлений у доведеності своєї невинуватості. Окрім того, захисник вважає, що застава визначена слідчим суддею є необґрунтованою, оскільки сторона обвинувачення не представила переконливих доказів, що вказана сума застави є явно помірною для підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, клопотанням слідчого та наданими до них доказами підтверджується, що СВ Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000678 від 25 травня 2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

25 травня 2020 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та 26 травня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкриміноваих йому злочинів, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.

Згідно матеріалів, долучених до клопотання, враховуючи наведену правову позицію слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.

Отже, судом наявність долучених до клопотання слідчого доказів і відомостей, визнано достатніми для підтвердження обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження, та обґрунтованість підозри підтверджується доказами у провадженні у їх сукупності, що дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти ці злочини.

Окрім того, твердження захисника в скарзі про те, що слідчий суддя не вмотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового слідства, незаконного впливу на потерпілих у цьому провадженні, та його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують й для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Також, слідчий суддя, оцінивши всі обставини провадження, дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу немає, оскільки вони не зможуть забезпечити запобігання встановлених слідчим суддею ризиків.

З огляду на тяжкість злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості його підозри, покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, а також встановлені слідчим суддею ризики, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати таким, що відповідає вимогам ст. 183 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Посилання захисника на ті обставини, що слідчим суддею не було досліджено доказів, які вказують на існування ризиків у провадженні, суд апеляційної інстанції розцінює як бепідставними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів, покарання за один із яких передбачено у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.

Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, відсутність негативних характеристик, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, апеляційний суд зауважує, що наведені обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Всі викладені захисником апеляційні доводи були предметом дослідження суду при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.

Отже, колегія суддів, враховуючи встановленні судом першої інстанції обставини, тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , а також, особу підозрюваного, погоджується зі слідчим суддею, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо надмірного розміру застави, визначеного судом в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України, є необгрунтованими, осікльки існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 , зокрема, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, і застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5