Номер провадження: 11-кп/813/884/20
Номер справи місцевого суду: 520/9667/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Одеси від 09 липня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001168 від 28 березня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Євлах Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Київського районного суду м.Одеси від 09 липня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням строком на 2 роки та покладанням обов`язків, передбачених пунктами 1) та 2) ч.1 ст.76 КК України.

Крім того, на підставі п.2) ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладений обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він в невстановлений час, перебуваючи в невстановленому місці, знайшов самозарядний гладкоствольний пістолет «STALKER mod. 914 UК» № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А., який є не стандартною, гладкоствольною, короткоствольною вогнепальною зброєю та дванадцять нестандартних патронів калібру 9 мм Р.А., які відносяться до категорії бойових припасів, після чого взяв їх собі та переніс до квартири в якій проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де почав їх зберігати без передбаченого законодавством дозволу.
В подальшому, 27 березня 2019 року у період часу з 17 год. 05 хв. по 17 год. 25 хв., в результаті проведення огляду місця події працівниками Київського ВП в м.Одесі, за адресою: м.Одеса. вул.Академіка Філатова, 15-а, виявлені та вилучені вищевказаний коротко ствольний, самозарядний пістолет «STALKER mod. 914 UК» № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А., який придатний до стрільби та відносяться до категорії гладко ствольної, короткоствольної вогнепальної зброї та п`ять бойових припасів, які ОСОБА_8 , незаконно носив, зберігав та придбав без передбаченого законом дозволу.
Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_8 покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі, після чого на підставі ст.75 КК України звільнити його відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив всі обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 проте не врахував їх при призначенні покарання. На думку захисника в даному випадку були наявні підстави для застосування ст.69 КК України та призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст.263 КК України за кваліфікуючим ознаками носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Частиною 2 ст.50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінальних покарань" (далі - Постанова ПВСУ), передбачено, що, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.2 Постанови ПВСУ висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги сторони захситу про те, що вирок суду є надмірно суворим і в даному випадку наявні підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Так, судом першої інстанції до обставин, що пом`якшують покарання, віднесено щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 в оскаржуваному вироку не встановлено.

Крім того, суд першої інстанції врахував характер, обставини, тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, раніше не судимий, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей

Колегія суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 15 березня 2018 року №442/1887/16-к зробила висновок, що виходячи зі змісту ст.69 КК України, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише в тому випадку, коли встановлені у справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Апеляційний суд вважає, що встановлені у даному кримінальному проваджені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 за своєю суттю та соціальної вагомістю не є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими умисного тяжкого злочину. Їх наявність сама по собі за відсутності інших обставин, що пом`якшують покарання, не може бути безумовною підставою для застосування ст.69 КК України.

Разом з тим, санкція ч.1 ст.263 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_8 , передбачає покарання на строк від 3 до 7 років.

Враховуючи вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 та за відсутності, обставин передбачених ст.67 КК України, апеляційний суд вважає можливим призначити обвинуваченому мінімальне покарання у виді 3 років позбавлення волі, передбачене санкцією ч.1 ст.263 КК України.

Крім того, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_9 позитивно характеризується, має на утриманні трьох дітей, раніше не притягався до кримінальної відповідальності та щиро розкаявся у вчиненому злочині, апеляційний суд вважає за можливе встановити обвинуваченому іспитовий строк 1 рік.

На переконання апеляційного суду саме таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 , попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4) ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.2 ст.409 та ч.1 ст.414 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого

З таких підстав апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 409, 414, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 частково задовольнити.

Вирок Київського районного суду м.Одеси від 09 липня 2019 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4