ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження № 0002859, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого за ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 187, ст. 257 КК України
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду продовжено стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 березня 2020 року, та відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.
Своє рішення суд І інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачуються в ряді особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання строком від дванадцяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, останні не були працевлаштовані та не мали підтвердженого джерела доходу, а також не розпочато судове слідство, тому суд І інстанції встановив на час судового провадження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт, яку обґрунтовує тим, що її підзахисний тривалий час перебуває під вартою без вироку суду, він раніше не судимий, має постійне місце проживання, роботу, міцні соціальні зв`язки наявність утриманців, а також не буде переховуватися від суду, тому захисник вважає, що є підстави для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши головуючого суддю, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Апеляційний суд вважає правильними висновки суду І інстанції про необхідність продовження стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому доводи захисника про незаконність ухвали суду є безпідставними.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До таких ризиків належать запобігання спробам обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, апеляційним судом встановлено, що 31 січня 2020 року в судовому засіданні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, було розглянуто клопотання прокурора(а.с.17-22) про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , де суд прийшов до висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки він може переховуватися від суду та впливати на потерпілих і свідків, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочинів, які передбачають покарання строком від дванадцяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі та на момент розгляду клопотання не розпочато судовий розгляд.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, а також того факту, що на даному етапі, до спливу строку дії запобіжного заходу, судом І інстанції не допитувалися потерпілі та свідки, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Стосовно доводів захисника про характеризуючі дані про особу обвинуваченого, то апеляційний суд вважає, що вони не є підставою для зміни запобіжного заходу з урахуванням наявності ризиків встановлених судом першої інстанції.
Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно тривалого часу перебуває ОСОБА_7 під вартою без вироку суду, то цей факт має місце, але не може слугувати підставою для зміни запобіжного засобу на більш м`який, оскільки обвинувальний акт стосовно останнього з 2017 року перебував на розгляді у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська, в якому після закінчення повноважень у судді не можливо було утворити склад суду, тому кримінальне провадження було передано до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, який почав спочатку здійснювати судове провадження.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4