Справа № 577/4879/17
Провадження № 1-кп/577/232/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001313 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, раніше судимого: 1) 12.10.1984 року Конотопським міським судом за ст.ст. 140 ч.2, 81 ч.3, 42 КК України (в редакції Закону 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна; 2) 18.07.1988 року Конотопським міським судом за ст.ст. 208 ч.2, 140 ч.1, 206, 42 КК України (в редакції Закону 1960 року) до 3 років позбавлення волі; 3) 09.12.1991 року Конотопським міським судом за ст. 140 ч.2 КК України (в редакції Закону 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; 4) 16.06.1998 року Конотопським міським судом за ст. 140 ч.2 КК України (в редакції Закону 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; 5) 21.04.2001 року Конотопським міським судом за ст.ст. 185 ч.3, 15, 185 ч.3, 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 6) 16.12.2010 року Конотопським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.3, 289 ч.2, 185 ч.5, 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, звільнився 23.02.2016 року на підставі ухвали Роменського міськрайонного суду від 15.02.2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 24 дні, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку,

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 30 вересня 2017 року близько 22 год. перебував біля сміттєвих баків поблизу ринку Олександрівський з боку вул. Ярмаркової в м. Конотоп. В цей час до нього підійшли раніше незнайомі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які жартома запитали в нього, що він шукає у смітнику. У відповідь ОСОБА_4 вилаявся на їхню адресу нецензурною лайкою та став йти в напрямку вул. Олександрівської в м. Конотоп. У свою чергу ОСОБА_6 , будучи обуреним та маючи намір з`ясувати причину такої поведінки ОСОБА_4 , пішов слідом за ним та наздогнав його по вул. Олександрівській в м. Конотоп неподалік від входу до ринку Олександрівський. У цей час ОСОБА_4 , побачивши поряд із собою ОСОБА_6 , різко розвернуся до нього та безпричинно, утримуючи у правій руці кухонний ніж, несподівано для останнього, умисно наніс йому один удар лезом ножа у ліву частину грудної клітки, спричинивши проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівого передсердя, нижньої долі лівої легені, відкритого пневмогемотораксу, післятравматичної н/дольової лівобічної пневмонії, післятравматичного перикардиту, гідроперикардиту, які в комплексі по небезпечності для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Після нанесення удару ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, а ОСОБА_6 у тяжкому стані був невідкладно госпіталізований до лікарні та екстрено прооперований. Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння

Так, будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав частково з огляду на те, що тілесне ушкодження потерпілому спричинив у стані необхідної оборони захищаючи себе та своє життя. У вчиненому щиро розкаявся та показав, що 30 вересня 2017 року близько 23:00 год. по вул. Ярмарковій в м. Конотоп він збирав пляшки у сміттєвих баках. Із собою мав кухонний ніж, яким розрізав мішки із сміттям. В цей час мимо нього проходили троє невідомих йому хлопців та запитали, чи є там золото? На, що він відповів їм, що самі підійдіть та подивіться, чи є там золото. Хлопці зразу підбігли до нього, але він їм сказав, щоб вони йшли своєю дорогою. Один із хлопців побачив у нього ніж в руках та крикнув про це. Після чого, ОСОБА_6 вдарив його кулаком правої руки в обличчя зліва, від чого він впав на праву руку та вдарився, також відчув ще два удари по тулубу, але швидко піднявся і відбіг близько 20 метрів, зупинився, дістав телефон щоб зателефонувати в поліцію. В цей час ОСОБА_6 крикнув, що він його наздогоне і погнався за ним. Він почав тікати. ОСОБА_6 біг за ним та кричав: «стій а не то поб`ю». На відстані 50 метрів від потерпілого ОСОБА_6 ще бігли інших двоє хлопців. Пробігши близько 300 метрів, ОСОБА_6 догнавши його біля базару Олександрівський, вдарив по ногам та в спину, та зірвав з нього фонарик, від чого він упав на лікті. Коли він падав, то в правій руці тримав ніж, а в лівій телефон. Він переживав за своє життя та з метою необхідної оборони, коли він встав та повернувся, то в положенні стоячи, вдарив потерпілого ножем. Куди бив не бачив. Після удару ножем ОСОБА_6 , він пішов. Через деякий час повернувся до вищевказаних сміттєвих баків, щоб забрати свій велосипед. Хлопців там уже не було. Забравши велосипед, поїхав додому. По дорозі додому викинув свій ніж на цвинтарі в районі «Загребелля». На слідчому експерименті він все показував правильно.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння разом зі своїми друзями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 30 вересня 2017 року близько 22 год. поблизу ринку Олександрівський з боку вул. Ярмаркової в м. Конотоп біля сміттєвих баків побачили раніше незнайомого ОСОБА_4 , який щось шукав в сміттєвому баці. З ОСОБА_8 жартома запитали в нього: «що золото шукаєш». У відповідь ОСОБА_4 відповів у грубій формі. Будучи обуреним та маючи намір з`ясувати причину такої поведінки він з друзями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до ОСОБА_4 , щоб поговорити, наміру побити останнього не було. Коли підійшли, ножа в ОСОБА_4 не бачили, лише був велосипед. В свою чергу, ОСОБА_4 не били. Між ними почалася сварка, під час якої ОСОБА_4 послав їх подальше та говорив, що викличе поліцію або когось покличе, а потім побіг. Він сам вирішив догнати ОСОБА_4 , щоб з`ясувати, чому він їх послав та щоб останній нікого не кликав. В нього наміру побити обвинуваченого не було. Друзі за ОСОБА_4 не бігли. Через 50 метрів, коли догнав та хотів ОСОБА_4 зупинити, схопивши останнього за плече, в цей час ОСОБА_4 , стоячи розвернувся лицем до нього і він відчув удар в серце. Чим саме не бачив, а бачив лише як йшла кров, тому дальше бігти не міг та присів. Після того, як ОСОБА_4 його ударив ножем, він не пам`ятає, чи ударив, чи штовхнув ОСОБА_4 , але останній не впав, а побіг далі. Потім через 1-2 хвилини підійшли друзі та приїхала швидка допомога. Щодо міри покарання, покладається на розсуд суду.

Крім показів обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 , в судовому засіданні також були дослідженні докази надані прокурором, які здобуті в ході досудового розслідування та підтверджують фактичні обставини заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_4 .

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що Конотопським ВП ГУ НП в Сумській області 05.10.2017 року від ОСОБА_6 прийнята заява про те, що 30.09.2017 року приблизно о 22 год. 30 хв. по вул. Ярмарковій в м. Конотоп, ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , нанісши один удар ножем в область грудної клітини (а. 6 Т.1).

Згідно протоколу огляду місця події від 01.10.2017 року та фототаблиці до нього була оглянута ділянка місцевості перехрестя вул. Ярмаркова та вул. Соборна в м. Конотоп, Сумської області. Під час огляду було вилучено синю кепку Адідас червоного кольору з синіми вставками та розбитий ліхтарик (а. 10-17 Т.1).

З протоколу огляду місця події від 30.09.2017 року та фототаблиці до нього було оглянуто хірургічне відділення Конотопської ЦРЛ за адресою: м. Конотоп вул. Успенсько-Троїцька, Сумської області. Під час огляду було вилучено чорну футболку, чорну спортивну куртку та сіру спортивну кофту з плямами бурого кольору, які належать ОСОБА_6 . Під час огляду хірургічного відділення Конотопської ЦРЛ та вищевказаних речей, був присутній ОСОБА_8 , який підтвердив, що ці речі належать ОСОБА_6 . Також, ОСОБА_8 вказав, що його товариша 30.09.2017 року о 22 год. 30 хв., підрізав невідомий чоловік по вул. Олександрівський в м. Конотоп (а. 18-21 Т.1).

Згідно протоколу огляду місця події від 01.10.2017 року та фототаблиці до нього була оглянута ділянка місцевості в АДРЕСА_1 . За вказаною адресою проживав ОСОБА_4 . Під час огляду було вилучено спортивну кофту чорного кольору та джинсові штани синього кольору в яких, зі слів ОСОБА_4 , він був вдягнений, коли наніс удар ножем в область грудної клітини невідомому чоловіку (а. 22-24 Т.1).

Згідно заяви від 01.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 зізнався у тому, що 30.09.2017 року близько 23:00 год. по вул. Ярмарковій він захищаючись наніс один удар кухонним ножем в область грудної клітини з лівого боку раніше незнайомому йому молодому хлопцю. Після чого залишив місце злочину та пішов (а. 25 Т.1).

З протоколу огляду місця події від 01.10.2017 року та фототаблиці до нього, вбачається, що була оглянута ділянка місцевості, а саме цвинтар в м. Конотоп вул. Руденка, Сумської області. Під час огляду було виявлено та вилучено кухонний ніж, який належить ОСОБА_4 та який він викинув дорогою додому після того, як наніс удар в область грудної клітини невідомому чоловіку (а. 28-31 Т.1).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 17.11.2017 року та фототаблиці до нього за участю ОСОБА_6 , потерпілий показує як ОСОБА_4 заподіяв йому ножове поранення (а. 47-48 Т.1).

Згідно висновку експерта №1296 від 15.11.2017 року вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи кроі АВО (а.66-67 Т.1).

З висновку експерта №1200 від 15.11.2017 року вбачається, що кров підозрюваного ОСОБА_4 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А та анти-В (а.72-73 Т.1).

Згідно висновку експерта №378 від 15.11.2017 року вбачається, що кров ОСОБА_4 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи крові АВО. (Висновок експерта № 1200 від 15.11.2017 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). Кров ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО. (Висновок експерта № 1296 від 15.11.2017 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумськогс обласного бюро судово-медичної експертизи). При судово-цитологічному дослідженні кухонного ножа, на лезі (об. №1) виявлена кров людини, статеву належність якої не встановлено, в зв`язку з відсутністю в препаратах клітин крові, необхідних для даного виду дослідження. Епітеліальні клітини не виявлені. При визначенні групової належності крові в об. №1 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Отже, походження слідів крові на лезі ножа, можливе від особи (осіб) будь якої статі, в організмі якої (яких) містяться антигени В та Н ізосерологічної системи крові АВО, в тому числі від ОСОБА_6 . Присутність крові ОСОБА_9 не виключається в разі домішки. При дослідженні кухонного ножа, на рукаві (об.№2 ), кров та епітеліальні клітини людини не виявлені (а.76-78 Т.1).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 445 від 20.11.2017 року у ОСОБА_6 на час госпіталізації у відділення мали місце рана в ділянці грудної клітини по парастернальній лінії в V міжребір`я. Знаходився на стац. лікуванні у КЗ КЦРЛ відділення 78 з 30.09.2017 року по 13.10.2017 року з діагнозом: проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівого передсерця, нижньої долі лівої легені, відкритий пневмогемоторакс. Післятравматична н/дольова лівобічна пневмонія. Післятравматичний перикардит. Алкогольне сп`яніння. Гідроперикард. Тілесні ушкодження, виникли від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями, що підтверджується характером пошкодження. По часу спричинення дані ушкодження могли утворитися в час указаний у постанові, що підтверджується записами медичної карти. По ступеню важкості проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва в комплексі по небезпечності для життя в момент їх заподіяння згідно правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Виходячи з наявності тілесних ушкоджень потерпілому було спричинено не менше одного удару. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитися у вертикальному або близькому до нього положенні. Дані ушкодження виникли від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями, не виключно від дії леза ножа ширина якого на глибині занурення може становити 2 см на що вказує характер пошкоджень та дані медичної документації. Механізм спричинення тілесних пошкоджень показаний ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту співпадає з тілесними пошкодженнями, які малися у ОСОБА_6 на час госпіталізації у відділення. (а. 83-87 Т.1).

З висновку судово-психіатричної експертизи №819 від 06.11.2017 року слідує, що ОСОБА_4 в момент інкримінованого йому правопорушення не перебував в стані фізіологічного афекту, знаходився в стані емоційної напруги (страху), який не досягав активної глибини та суттєво не вплинув на його свідомість, діяльність та поведінку (а. 90-93 Т.1).

З висновку судово-медичної експертизи № 393 від 01.11.2017 року у ОСОБА_4 на час обстеження мали місце синець в лівій виличній ділянці, синець по зовнішній поверхні в середній третині правого плеча, крововилив в склеру лівого ока. Механізм, час утворення та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень визначити не має можливості через відсутність заключення спеціалістів (а. 80-81 Т.1). Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 514 від 22.11.2017 року у ОСОБА_4 на час обстеження мали місце синець в лівій виличній ділянці, синець по зовнішній поверхні в середній третині правого плеча, крововилив в склеру лівого ока. Дані ушкодження виникли від дії тупих предметів, що підтверджуються характером пошкодження. По ступеню важкості дані ушкодження за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. З наявності тілесних ушкоджень ОСОБА_4 було спричинено біля двох ударів. Виявлені тілесні ушкодження в лівій виличній ділянці та склері лівого ока могли утворитися від дії кулаків рук. Синець правого плеча міг утворитися при падінні на площині (а. 95-97 Т.1). Зазначені висновки судово-медичних експертиз повністю підтверджує свідчення обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин та механізму спричинення йому потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, оскільки локалізація виявлених у обвинуваченого тілесних ушкоджень, які зосереджені в районі лівої сторони обличчя та правої руки, підтверджує свідчення обвинуваченого у частині зазначення ним місця нанесення йому ОСОБА_6 ударів.

З висновку додаткової судово-медичної експертизи № 509 від 22.11.2017 року вбачається, що механізм спричинення ушкоджень показаний ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту співпадає з тілесними ушкодженнями, які малися на час госпіталізації (а. 99-102 Т.1).

З протоколу та відеозапису проведення слідчого експерименту від 01.10.2017 року за участю ОСОБА_4 вбачається, що в ході слідчої дії обвинувачений покази давав добровільно в довільній формі за участі захисника. При цьому він детально розповів та показав на місці яким чином спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а. 119-121 Т.1). Вказаний письмовий доказ також повністю узгоджується зі свідченнями ОСОБА_4 , щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, наданими ним в ході судового розгляду.

Згідно рапорта про виявлення кримінального правопорушення та акта про виявлення тілесних ушкоджень від 02.10.2017 року встановлено, що 02.10.2017 року о 22:10 год надійшло повідомлення по телефону від старшого інспектора-чергового ІТТ №4 м. Конотоп Кобець, про те, що 02.10.2017 року до вказаного ІТТ було поміщено ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 , в якого під час огляду виявлено крововиливи в лівому глазному яблуці. ОСОБА_4 вказані тілесні ушкодження отримав 30.09.2017 року під час бійки з невідомими (ЄО № 11559 від 01.10.2017року) (а.127, 128 Т.1).

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Судом було вжито всіх заходів для забезпечення явки свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , про допит яких також заявляв обвинувачений, однак визнано допит неможливим через їх неявку і неможливість встановити місцеперебування (а.с. 232, 233, 243, 247, 248 Т.2, а.с. 5, 6, 7, 11, 12, 13, 14, 17, 18, 22, 23, 24, 27, 33, 34 Т.3). Крім того, допитана в судовому засданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що її син ОСОБА_7 працює в м. Одеса, зв`язок з ним відсутній, обіцяв приїхати в жовтні місяці, але не приїхав.

Аналізуючи фактичні обставини, як окремо, так і в їх сукупності, логічність та послідовність подій, що відбулися, достовірність і об`єктивність тверджень обвинуваченого ОСОБА_4 щодо встановлення цих обставин, суд більше схильний довіряти саме показанням обвинуваченого, оскільки свідчення ОСОБА_4 є послідовними, надавалися ним неодноразово, починаючи з дня вчинення вказаного злочину, під час слідчого експерименту з ним і до закінчення судового розгляду кримінального провадження, об`єктивно підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а тому визнаються судом правдивими і покладаються в основу його обвинувачення, та з огляду на відсутність їх об`єктивного спростування стороною обвинувачення, суд у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України всі сумніви щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення тлумачить на користь обвинуваченого та приходить до висновку про не доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Крім того, суд вважає, оскільки потерпілий ОСОБА_6 під час скоєння злочину знаходився в стані алкогольного сп`яніння, що він підтвердив у судовому засіданні, тому не міг об`єктивно, послідовно і реально сприймати перебіг подій під час заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Поряд з цим, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено факт спричинення ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , яке небезпечне для життя в момент заподіяння, але органом досудового розслідування діям ОСОБА_4 було надано невірну юридичну оцінку.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Конституції України та ч. 2 ст. 36 КК України, кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Частиною 3 ст. 36 КК України визначено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статях 118 та 124 КК України.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року "Про судову практику в справах про необхідну оборону" роз`яснено, що при розгляді справ про необхідну оборону необхідно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалась, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Пунктом 5 цієї ж постановити роз`яснюється, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Таким чином, судом встановлено і не спростовано стороною обвинувачення, що спричиненню ОСОБА_4 тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 передувало те, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий ОСОБА_6 разом з двома іншими особами, які кількісно переважали обвинуваченого, вели себе з самого початку подій агресивно та цілеспрямовано по відношенню до ОСОБА_4 , який нікого не чіпав. При цьому, саме потерпілий та його товариші почали першими дії стосовно обвинуваченого, які відповідно до показань останнього виразилися у нанесенні йому ударів, внаслідок чого він отримав легкі тілесні ушкодження, що за певних обставин у відповідності до приписів ст.11 КК України може кваліфікуватися як суспільно небезпечне винне діяння, передбачене цим Кодексом. Крім того, обвинувачений намагався уникнути побиття та нівелювати конфлікт шляхом втечі від нападників, тобто вжив заходів, які він вважав за тих умов та особливостей свого сприйняття дієвими для відвернення посягання. Однак вказані дії не зупинили ОСОБА_6 і, він з метою з`ясування виниклих між ними стосунків (фактично продовження конфлікту) погнався за обвинуваченим, а наздогнавши підчипив його, від чого ОСОБА_4 впав. Лише після цього обвинувачений наніс удар ножем потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив частково зазначені вище обставини та пояснив, що вони втрьох дійсно першими почали чіплятися до обвинуваченого, але коли той почав втікати, то ОСОБА_6 побіг за ним з метою з`ясування відносини, а наздогнавши схопив за плече, після чого ОСОБА_4 наніс йому один удар ножом у груди.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що перед тим, як нанести удар ножом, обвинувачений ОСОБА_4 піддався спочатку словесним нападкам, побиттю, а потім переслідуванню з боку потерпілого, а тому суд вважає, що ОСОБА_4 зазнав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_6 та вказане фізичне насильство вчинене останнім сприймалось обвинуваченим ОСОБА_4 як реальна загроза його життю та здоров`ю. Таке сприйняття обумовлюється тим, що дані події відбувались у нічний час; в присутності двох друзів ОСОБА_6 ; були відсутні сторонні особи, які могли б надати обвинуваченому допомогу; потерпілий та його друзі перебували у стані алкогольного сп`яніння і як наслідок мали обмежену можливість об`єктивно і реально сприймати перебіг подій; була наявна фізична перевага потерпілого над обвинуваченим у зрості, віці, фізичній силі; раптовість нападу потерпілого та неготовність обвинуваченого до захисту.

Зокрема, у відповідності до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 514 від 22.11.2017 року на час обстеження у ОСОБА_4 мали місце синець в лівій виличній ділянці, крововилив в склеру лівого ока, які могли утворитися від дії кулаків рук, та синець по зовнішній поверхні в середній третині правого плеча, а з висновку судово-психіатричної експертизи № 819 від 06.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 в момент інкримінованого йому злочину, крім іншого, знаходився в стані емоційної напруги (страху).

Отже, мало місце вчинення потерпілим ОСОБА_6 суспільно небезпечного посягання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , яке створювало обстановку за якої обвинувачений сприймав поведінку потерпілого, як реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю, у зв`язку з чим у нього виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , який скористався своїм правом на захист шляхом заподіяння фізичної шкоди потерпілому та вдався до заходів захисту, які він вважав законними та необхідними в обстановці, що склалася, відповідають вимогам частин першої та другої статті 36 КК України.

В той же час ОСОБА_4 , наносячи удар ножем в місце розташування життєво важливих органів потерпілого, заподіяв явно більшу шкоду, ніж це було необхідно для негайного припинення посягання з боку потерпілого ОСОБА_6 , яке могло бути припинене іншими заходами з менш тяжкими для потерпілого наслідками, а відтак ОСОБА_4 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тим самим перевищив межі необхідної оборони.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частиною 3 ст. 337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням викладеного, дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд вважає рецедив злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю вчиненого злочину, шляхом надання послідовних визнавальних свідчень, які є одним із основних доказів його вини.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів є покарання у виді обмеження волі у межах, передбачених санкцією ст. 124 КК України.

Суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом з застосуванням ст. 69 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України.

При цьому, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським районним відділом з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк неможливе та становить дуже високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді неможливе, так як існує багато факторів, які можуть вплинути на скоєння обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та спричинення шкоди суспільству. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень в суспільстві, не можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Суд приходить до висновку, що цивільний позов прокурора, який здійснює процесуальне керівництво, в інтересах держави в особі Конотопського міського фінансового управління в Сумській області про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст. 1206 ЦК України.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 371 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ст. 124 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання у виді обмеження волі рахувати з дня постановки на облік ОСОБА_4 у виправному центрі.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 02 жовтня 2017 року по 16 вересня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням обмеження волі.

До вступу вироку в закону силу засудженому ОСОБА_4 обрати міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 (мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ,) на користь фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області 3590 грн. 46 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 .

Речові докази по справі:

Арешт накладений ухвалою слідчого судді на чорну футболку, чорну спортивну куртку та сіру спортивну кофту, які визнано речовими доказами та зберігаються в камері схову речових доказів Конотопського ВП ГУНП в Сумській області (а. 32, 34, 35 Т.1) скасувати; чорну футболку, чорну спортивну куртку та сіру спортивну кофту повернути власнику ОСОБА_6 .

Арешт накладений ухвалою слідчого судді на кухонний ніж, ліхтарик, кофту спортивну чорного кольору та джинсові штани синього кольору, які визнано речовими доказами та зберігається в камері схову речових доказів Конотопського ВП ГУНП в Сумській області (а. 32, 37, 38 Т.1) скасувати; кухонний ніж знищити; ліхтарик, кофту спортивну чорного кольору та джинсові штани синього кольору повернути власнику ОСОБА_4 .

Вилучені зразки крові потерпілого ОСОБА_6 , зразки крові підозрюваного ОСОБА_4 , пакет із протяжками із ножа, що зберігаються в камері схову речових доказів Конотопського ВП ГУНП в Сумській області (а. 109 Т.1) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1