н/п 1-кп/953/268/20
"08" квітня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 враховуючи, що на думку прокурора продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, які були враховані слідчим суддею при обранні відносно ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого було продовжено судом до 09 квітня 2020, просив суд щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_6 , покладався на розсуд суду, його захисник просив розглянути питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Відповідно до ст. 331 ч.3 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість ОСОБА_6 переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні,вчинити інше кримінальне правопорушення, а також оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у скоєні кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються, враховуючи, що дії у вчиненні яких він обвинувачується носять характер особливо тяжкого кримінального правопорушення, ті обставини, що обвинувачений не працює та не має офіційних джерел існування, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 60 днів, тобто до 6 червня 2020.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Водночас, забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При цьому, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, можливість незаконного впливу на свідків, які ще судом не допитані, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Таким чином, відповідно до положень ч.1 ст. 183, ч.5 ст. 176 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 про продовження строку тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).
Керуючись ст.177, 178, 182, 331, 369 КПК України, суд,-
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 06 червня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення, обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3