Справа № 706/1505/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Христинівка кримінальне провадження №0000340 від 27.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Синиця Христинівського району Черкаської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, не працює, проживає по АДРЕСА_1 раніше не судимий.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

потерпіла: ОСОБА_5 ,

захисник потерпілої: ОСОБА_6

захисник обвинуваченого: ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_3

встановив:

20 липня 2018 року близько 16 години 00 хвилин в м. Христинівка Черкаської області, ОСОБА_3 , перебуваючи біля АЗС ПАТ «УКРНАФТА», що розташована при виїзді із м. Христинівка, на автодорозі між населеними пунктами м.Христинівка с.Орадівка Христинівського району Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , з метою спричинення їй тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, шляхом нанесення удару кулаком в область обличчя, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця правої виличної ділянки, які згідно висновку судової медичної експертизи № 05-7-01/596 від 07.09.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_3 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 , свою провину не визнав, та пояснив суду, що дійсно, 20 липня 2018 року близько 16 години 00 хвилин в м. Христинівка Черкаської області,він, перебував біля АЗС ПАТ «УКРНАФТА», між ним та ОСОБА_5 , виникла сварка під час якої він її відштовхнув від себе, однак удару не було, і умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій у нього не було.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, про винуватість останнього у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , пояснила суду, що 20 липня 2018 року, вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 , а також донькою ОСОБА_9 , сусідами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під`їхали на автомобілі ЗАЗ «Таврія» під керуванням її чоловіка на АЗС ПАТ «УКРНАФТА», що розташована при виїзді із м. Христинівка, на автодорозі між населеними пунктами м.Христинівка с.Орадівка Христинівського району Черкаської області по дорозі на заправку до її доньки зателефонував ОСОБА_3 та запропонував донці ОСОБА_9 забрати речі дитини на що остання погодилась. До АЗС під`їхав ОСОБА_3 зупинившись на обочині біля заправки. Вона вийшла з автомобіля та разом із донькою підійшли до автомобіля ОСОБА_9 , який із автомобіля дістав пакунки із речами, пізніше до них підійшов її чоловік. Однак її донька сказала що всі речі, які привіз ОСОБА_3 , їй не потрібні і вона почала перебирати речі вона спостерігала, що робить її дочка, однак весь цей час між нею та ОСОБА_3 , була сварка, під час якої ОСОБА_3 , наніс їй удару кулаком в обличчя. Щодо міри покарання просить суд покарати обвинуваченого суворо. Цивільний позов підтримує повністю.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_12 , яка, пояснила суду, що 20 липня 2018 року, вона разом із своїм батьком ОСОБА_8 , а також матір`ю ОСОБА_5 , сусідами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під`їхали на автомобілі ЗАЗ «Таврія» під керуванням її батька на АЗС ПАТ «УКРНАФТА», що розташована при виїзді із м. Христинівка, на автодорозі між населеними пунктами м.Христинівка с.Орадівка Христинівського району Черкаської області. По дорозі на заправку до неї зателефонував ОСОБА_3 та запропонував забрати речі їхньої дитини на що вона погодилась. До АЗС під`їхав ОСОБА_3 зупинившись на обочині біля заправки. Вона вийшла із автомобіля та разом із матір`ю підійшли до автомобіля ОСОБА_9 , який із автомобіля достав пакунки із речами, пізніше до них підійшов її батько. Однак вона повідомила ОСОБА_3 що всі речі, які він привіз, її не потрібні і вона почала перебирати речі в той час між її матір`ю та ОСОБА_3 , була сварка, під час якої ОСОБА_3 , наніс їй удар кулаком в обличчя.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_8 , пояснив, що дійсно він разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 , а також донькою ОСОБА_9 , сусідами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під`їхав на своєму автомобілі ЗАЗ «Таврія» до АЗС ПАТ «УКРНАФТА», що розташована при виїзді із м. Христинівка, на автодорозі між населеними пунктами м.Христинівка с.Орадівка Христинівського району Черкаської області. По дорозі на заправку до його доньки зателефонував ОСОБА_3 та запропонував їй забрати речі їх дитини на що остання погодилась. До АЗС під`їхав ОСОБА_3 зупинившись на обочині біля заправки його дружина та донька вийшли з машини та пішли до машини ОСОБА_3 , а він пішов розраховуватись за бензин, потім підійшов до своєї доньки та дружини, коли він до них підійшов то його донька перебирала речі із кульків і весь цей час між його дружиною та ОСОБА_3 , була сварка, під час якої ОСОБА_3 , наніс його дружині удару кулаком в обличчя.

У судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які пояснили, що дійсно 20 липня 2018 року, вони разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , перебували в автомобілі ЗАЗ «Таврія» під керуванням ОСОБА_8 та під`їхали на АЗС ПАТ «УКРНАФТА», що розташована при виїзді із м. Христинівка, на автодорозі між населеними пунктами м.Христинівка с.Орадівка Христинівського району Черкаської області. По дорозі на заправку до ОСОБА_9 , зателефонував ОСОБА_3 та запропонував їй забрати речі їх дитини на що остання погодилась. Вони перебували у машині, а із машини вийшли ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 . ОСОБА_8 пішов до оператора, а ОСОБА_5 , ОСОБА_9 пішли до автомобіля, який зупинився на обочині біля заправки. Із салону автомобіля було видно, що відбувається сварка під час якої вони бачили, як ОСОБА_3 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_5 , якою рукою вони не пам`ятають.

Дипитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що вона працює оператором на АЗС ПАТ «УКРНАФТА», що розташована при виїзді із м. Христинівка, на автодорозі між населеними пунктами м.Христинівка с.Орадівка Христинівського району Черкаської області і дійсно 20 липня 2018 року, був конфлікт між цими людьми. За яких обставин та з приводу чого вона не знає.

Також, у судовому засіданні були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме:

- заявою від 20.07. 2018 року, в якому потерпіла ОСОБА_5 просить прийняти міри до ОСОБА_3 який 20.07.2018 року близько 16 год.20 хв. на АЗС, що розташована на виїзді із м. Христинівка наніс їй удару кулаком в обличчя;

-висновок судово-медичного експерта ОСОБА_14 №05-7-01/596 від 07.09.2018 року, згідно якого у ОСОБА_5 , виявлено синець правої виличної ділянки, дане ушкодження утворилося від дії тупих твердих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних у освідуваної та відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень.

- відеозапис наданий стороною захисту, а саме із аудіо запису який на ньому знаходиться підтверджується факт сварки між обвинуваченим та потерпілою, а також заперечення ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , що він простягає руки до його дружини ОСОБА_5 , яка починає говорити, що є свідки і викликають поліцію. «На що обвинувачений підтвердив, що він дійсно простягає руки і не заперечує проти виклику поліції при цьому поводячи себе зухвало». Зміст аудіо запису підтверджує, показання потерпілої та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які перебували безпосередньо на місці вчинення злочину.

Разом з тим, версія обвинуваченого та сторони захисту щодо незавдання тілесних ушкоджень потерпілій не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Допитана в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , показання якої викладені вище, категорично вказувала на умисність дій ОСОБА_3 , детально та послідовно розповіла про механізм нанесення їй тілесних ушкоджень останнім. Показання потерпілої підтверджуються даними висновків судово-медичної експертизи №05-7-01/596 від 07.09.2018 року, досліджених судом, щодо способу та механізму завдання тілесних ушкоджень. Крім того, показання потерпілої узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які вказали на факт заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій. Покази потерпілої та свідків . є чіткими та послідовними.

Твердження обвинуваченого в зацікавленості потерпілої та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 в їх показах суд не бере до уваги, оскільки ініціатором зустрічі під час якої обвинувачений наніс удар потерпілій був він сам.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з вказаних доказів, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо пред`явленого обвинувачення, яке перевірене судом та підтверджене дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Дії обвинуваченого за ч.1ст.125 КК України, суд кваліфікує, як умисне легке тілесне ушкодження.

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_3

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання»,враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що помякшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, характеристику з місця проживання, та те, що він на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, і на підставі викладеного суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст.125 КК України, і таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину та особі винного.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином у розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з положень статей 23, 1168 ч. 1 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілої, свідків, висновки судово-медичної експертизи, суд дійшов висновку, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень потерпілої зазнала фізичного болю, приниження її честі та гідності, що привело до позбавлення звичайного циклу її життя, пристосування до негативних умов існування. З огляду на характер та глибину моральних страждань, керуючись принципом розумності та справедливості, компенсація моральної шкоди в розмірі 2000 гривень є ,на думку суду, достатньою для відшкодування.

Речових доказів та процесуальних витрат по даному кримінальному провадженню немає. Запобіжні заходи не обиралися.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування моральної шкоди - 2000 (дві тисяч) грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1