КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/404/2020 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 1 ст. 121 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області Монастирищенського району с. Нове Місто, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винними у тому, що він 01.11.2017, перебуваючи в приміщенні сауни по АДРЕСА_2 , в період часу з 07:00 год. до 07:30 год., на ґрунті раптово виниклої неприязні, умисно завдав потерпілій ОСОБА_9 , тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент заподіяння, а саме численні удари руками в обличчя, в область правого ока. В результаті умисних дій, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 , відповідно висновку експерта №1947/Е від 24.01.2018 наступні тілесні ушкодження: відкрита травма правого ока: проникаюче корнеосклеральне поранення з випадінням оболонок очного яблука, гемофтальм, з розвитком субатрофії очного яблука, що потребувало його видалення (енуклеація) та послідуючим протезуванням, множинні забійні рани параорбітальної ділянки (в проекції хвоста правої брови з переходом в надбрівну ділянку, в правій надбрівній ділянці, в правій надбрівній ділянці над хвостом брови, на верхньому повіці правого ока). В даному випадку, відповідно ст. 14 (прим.) «Інструкції №2», стійка втрата працездатності складає 45%. Тому, відповідно п.п.2.1.1 г/ та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України, вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Характер та морфологічні властивості виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупим (ми) предметом (ми).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вказаний вирок, пом`якшивши йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України.
Обвинувачений вказує, що не мав умислу на заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень. Поза увагою суду залишились його показання про обставини, які передували конфлікту. Так, обвинувачений вказує, що потерпіла навмисно запросила його до сауни та розпивала з ним алкогольні напої, щоб потім викрасти його речі та кошти. Він вважає, що ОСОБА_9 підлила йому в алкоголь клофелін, і після того, які він втратив свідомість, викрала у нього кошти та банківську карту. Після виявлення крадіжки, апелянт почав запитувати потерпілу про гроші. Однак ОСОБА_9 відмовилася з ним спілкуватися, почала його ображати, нецензурно висловлюватись, у відповідь на що він взяв склянку й ударив її в область голови. При цьому не мав умислу цілитись в око. Обвинувачений вказує, що звертався до правоохоронних органів з приводу викрадених у нього грошей та банківської карти, на яку згодом був оформлений кредит.
Про антиморальну поведінку потерпілої в судовому засіданні вказували також свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були допитані в судовому засіданні. Однак їх показання також залишились поза увагою суду.
Крім того, обвинувачений вказує й на недостатність зібраних доказів під час досудового розслідування, тобто неповноту слідства. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить змінити вказаний вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ст. 128 КК України та призначити йому покарання в межах санкції цієї статті.
Апелянт зазначає про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, захисник вказує про те, що стороною захисту не заперечується факт спричинення ОСОБА_7 потерпілій тілесних ушкоджень. Проте поза увагою суду залишилось те, що обвинувачений не мав умислу на їх спричинення. Обставини, за яких відбувся конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , залишились поза увагою суду. Захисник вважає, що потерпіла надала суду неправдиві показання щодо нанесення їй обвинуваченим безпідставно десяти ударів в обличчя. При цьому поза увагою залишились показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вказували про аморальну поведінку потерпілої, яка сама запропонувала обвинуваченому відвідати сауну, вживала з ним алкогольні напої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у спричиненні ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного в момент заподіяння, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.
Зокрема вина обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 , а також свідків ОСОБА_12 , яка працювала в сауні та вказувала, що хоча шуму й криків не чула, проте бачила потерпілу, яка вибігала з приміщення кабіни сауни в крові та оголена й просила викликати поліцію, свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та даними, що містяться у висновках судових медичної та судово-психіатричної експертизи, протоколі огляду м`ясця події від 01.11.2017.
Зазначені докази докладно викладені у вироку суду першої інстанції, оцінені в сукупності.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника з приводу того, що обвинувачений не мав умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій спростовуються наявними доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції надала показання, згідно яких, 01.11.2017 року,близько 06 години вона перебувала разом з обвинуваченим в приміщенні сауни по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 наніс їй численні удари кулаком в область правого ока. Від нанесеного першого удару вона вже перестала бачити на праве око, з нього одразу пішла кров, яку ОСОБА_7 змивав у душі, поводив себе агресивно та продовжував наносити їй удари в область голови.
Показання потерпілої повністю узгоджуються з даними висновку експерта №1947/Е від 24.01.2018, згідно яких у ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: відкрита травма правого ока: проникаюче корнеосклеральне поранення з випадінням оболонок очного яблука, гемофтальм, з розвитком субатрофії очного яблука, що потребувало його видалення (енуклеація) та послідуючим протезуванням, множинні забійні рани параорбітальної ділянки (в проекції хвоста правої брови з переходом в надбрівну ділянку, в правій надбрівній ділянці, в правій надбрівній ділянці над хвостом брови, на верхньому повіці правого ока). В даному випадку, відповідно ст. 14 (прим.) «Інструкції №2», стійка втрата працездатності складає 45%. Тому, відповідно п.п.2.1.1 г/ та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України, вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Характер та морфологічні властивості виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупим (ми) предметом (ми).

При цьому показання обвинуваченого, щодо неумисного спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень шляхом одноразового удару рукою в область правого ока, під час падіння, спростовуються, в тому числі, даними вищевказаного висновку експерта №1947/Е від 24.01.2018 щодо наявності у потерпілої множинних забійних ран параорбітальної ділянки з правого боку. При цьому апелянти не заперечують обставини, за яких відбулась сварка, а також те, що крім обвинуваченого та потерпілої в приміщенні сауни інших осіб не було. Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не вказували про наявність у потерпілої будь-яких тілесних ушкоджень до того, як вона з обвинуваченим пішла в сауну. Отже останні були нанесені потерпілій безпосередньо в приміщенні сауни, в кімнаті якої, крім обвинуваченого, нікого не було.
Згідно даних висновку судово психіатричного експерта № 20 від 23 січня 2018 року у період вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, останній виявляв ознаки Емоційно нестійкого розладу особистості, імпульсивний тип, на органічно неповноцінному тлі (Р 60.30 - згідно з МКХ-10) і за психічним станом у зазначений період часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Дані вказаного висновку експерта підтверджують показання потерпілої щодо агресивної та імпульсивної поведінки ОСОБА_15 , який умисно наносив їй удари в область правого ока, усвідомлював, що наносить удари в область життєво-важливого органу, бажав його ушкодити, не зупинився навіть після того, як з місця ушкодження пішла кров, продовжуючи їй наносити удари в душі.
Така поведінка ОСОБА_15 вказує на умисне спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень та повністю спростовує доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про необережне їх заподіяння. Так само є необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо аморальної поведінки потерпілої, оскільки це не спростовує його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позиція ОСОБА_7 про його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є намаганням уникнути кримінальної відповідальності, оскільки стороною обвинувачення надано достатньо належних та допустимих доказів наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення - умисного спричинення потерпілій ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час досудового слідства та судового розгляду.
Враховуючи викладене, вирок Подільського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - протягом того ж періоду з дня отримання копії ухвали.

С у д д і :

______________ _______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/404/2020 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 1 ст. 121 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області Монастирищенського району с. Нове Місто, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - протягом того ж періоду з дня отримання копії ухвали.
Повний текст ухвали проголосити 30 червня 2020 року о 10 годині 30 хвилин.

С у д д і :

______________ _______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4