Справа № 303/2359/20
Провадження № 1-кп/303/455/20
Рядок стат. звіту № 98
ВИРОК
13 травня 2020 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 07 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному 06 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000777 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, із незакінченою вищою освітою, не працюючої, на утриманні якої знаходиться малолітній син, раніше не судимої,
-у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2020 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 07 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному 06 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000777 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України
На підставі обвинувального акту судом встановлено, що ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з використанням всесвітньої мережі Інтернет та з використанням власного мобільного телефону марки «Хіаоmі Rеdmі 7», ІМЕІ НОМЕР_1 в середині якого містилася сім-картка мобільного оператора «Vodafon» № НОМЕР_2 , підключеного до глобальної мережі Інтернет, зареєструвалася у соціальній мережі «Фейсбук» під вигаданими даними - логіном « ОСОБА_6 » в групі «Наша бесплатная группа продам, куплю, работа и все, все, все...», у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, розмістила оголошення про продаж літніх костюмів, яких в дійсності не мала в наявності. Після того, 09 лютого 2020 року ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в ході переписки із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , яка побачила вказане оголошення про продаж одягу, через соціальну мережу «Фейсбук» запропонувала останній придбати вказаний товар за 720 гривень, в ході чого, шляхом обману, запевнила ОСОБА_7 у наявності вказаних літніх костюмів та обіцяла переслати їх поштовим відправленням на умовах повної передоплати вказаної грошової суми на банківську карту «Ощадбанку» № НОМЕР_3 , хоча в дійсності товару не мала в наявності і не мала наміру його продавати. Після того, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, отримавши 09 лютого 2020 року від ОСОБА_7 грошовим переказом на банківську карту «Ощадбанку» № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 720 гривень, вказаними грошовими коштами заволоділа, таким чином, шляхом обману, ОСОБА_3 завдала потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з використанням всесвітньої мережі Інтернет та з використанням власного мобільного телефону марки «Хіаоmі Rеdmі 7», ІМЕІ НОМЕР_1 в середині якого містилася сім-картка мобільного оператора «Vodafon» № НОМЕР_2 , підключеного до глобальної мережі Інтернет, зареєструвалася у соціальній мережі «Фейсбук» під вигаданими даними - логіном « ОСОБА_8 » та в групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, розмістила оголошення про продаж дезінфікуючих засобів та захисних масок, яких в дійсності не мала в наявності. Після того, 18 березня 2020 року ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в ході переписки із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканкою АДРЕСА_3 , яка побачила вказане оголошення про продаж дезінфікуючих засобів та захисних масок, через соціальну мережу «Фейсбук» запропонувала останній придбати вказаний товар за 220 гривень, в ході чого, шляхом обману, запевнила ОСОБА_9 в наявності вказаних дезінфікуючих засобів та захисних масок та обіцяла переслати їх поштовим відправленням на умовах повної передоплати вказаної грошової суми на банківську карту «Ощадбанку» № НОМЕР_3 , хоча в дійсності товару не мала в наявності і не мала наміру його продавати. Після того, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, отримавши 18 березня 2020 року від ОСОБА_9 грошовим переказом на банківську карту «Ощадбанку» № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 220 гривень, заволоділа вказаними грошовими коштами, таким чином, шляхом обману, ОСОБА_3 завдала останній матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з використанням всесвітньої мережі Інтернет та з використанням власного мобільного телефону марки ««Хіаоmі Rеdmі 7», ІМЕІ НОМЕР_1 в середині якого містилася сім-картка мобільного оператора «Vodafon» № НОМЕР_2 , підключеного до глобальної мережі Інтернет, зареєструвалася у соціальній мережі «Фейсбук» під вигаданими даними - логіном « ОСОБА_8 » в групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, розмістила оголошення про продаж дезінфікуючих засобів та захисних масок, яких в дійсності не мала в наявності. Після того, 22 березня 2020 року ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в ході переписки із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканкою АДРЕСА_4 , яка побачила вказане оголошення про продаж дезінфікуючих засобів та захисних масок, через соціальну мережу «Фейсбук», запропонувала останній придбати вказаний товар за 580 гривень, в ході чого, шляхом обману, запевнила ОСОБА_10 у наявності вказаних дезінфікуючих засобів та захисних масок та обіцяла переслати її почтовим відправленням на умовах повної передоплати вказаної грошової суми на банківську карту «Ощадбанку № НОМЕР_3 , хоча в дійсності товару не мала в наявності і не мала наміру його продавати. Після того, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, отримавши 22 березня 2020 року від ОСОБА_10 грошовим переказом на банківську карту «Ощадбанку» № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 580 гривень, вказаними грошовими коштами заволоділа, таким чином, шляхом обману, ОСОБА_3 завдала останній матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з використанням всесвітньої мережі Інтернет та з використанням власного мобільного телефону марки «Хіаоmі Rеdmі 7», ІМЕІ НОМЕР_1 в середині якого містилася сім-картка мобільного оператора «Vodafon» № НОМЕР_2 , підключеного до глобальної мережі Інтернет, зареєструвалася у соціальній мережі «Фейсбук» під вигаданими даними - логіном « ОСОБА_11 » в групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, розмістила оголошення про продаж наборів каструль для кухні, яких в дійсності не мала в наявності. Після того, 01 квітня 2020 року ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в ході переписки із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканкою АДРЕСА_5 , яка побачила вказане оголошення про продаж наборів каструль для кухні, через соціальну мережу "Фейсбук», запропонувала останній придбати вказаний товар за 820 гривень, в тоді чого, шляхом обману, запевнила ОСОБА_12 в наявності вказаних наборів кастрюль для кухні та обіцяла переслати їх поштовим відправленням на умовах повної передоплати вказаної грошової суми на банківську карту «Ощадбанку» № НОМЕР_3 , хоча в дійсності товару не мала в наявності і не мала наміру його продавати. Після того, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, отримавши 01 квітня 2020 року від ОСОБА_12 грошовим переказом на банківську карту «Ощадбанку» № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 820 гривень, вказаними грошовими коштами заволоділа, таким чином, шляхом обману та зловживаючи довірою, ОСОБА_3 завдала останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, тобто шахрайство та шахрайство, вчинене повторно.
07 травня 2020 року між прокурором Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному 06 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000777 та обвинуваченою у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , у приміщенні Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області за адресою: м.Мукачево вул.Толстого, 15, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
У відповідності до умов вказаної угоди прокурор та обвинувачена ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззастережно визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України і зобов`язалася в судовому провадженні беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри, сприяти досудовому слідству, не вчиняти інших кримінальних правопорушень, передбачених КК України.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачена узгодили міру покарання за вчинені нею кримінальні правопорушення, а саме: за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень та ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст.309 КК України, та надала суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що вона повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які їй у роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачена ОСОБА_3 вказала, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена нею та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачена зрозуміла роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_5 також підтримала угоду про визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України. Вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 надали прокурору згоду на укладення ним угоди про визнання винуватості, цивільні позови не заявили.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом першим частини третьою статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України).
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.п. 1, 4 частини четвертої ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною другою ст. 473 названого Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно з положеннями ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки її умови не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої санкціями частини першої та частини другої статті 190 Кримінального кодексу України із застосуванням ст. 70 Кримінального кодексу України.
Цивільний позов не заявлено.
Рішення щодо речових доказів слід прийняти відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, слід скасувати арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 року.
Керуючись ст.8, 124, 129 Конституції України, ст.2, 7, 8, 22, 26,100, 314, 369, 370-374, 469, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 травня 2020 року між прокурором Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному 06 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000777, та обвинуваченою у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , у приміщенні Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області за адресою: м.Мукачево, вул.Толстого, 15.
Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання: за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень та ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Речові докази: мобільний телефон марки «Хіаоmі Rеdmі 7», ІМЕІ НОМЕР_1 , який переданий на зберігання у камеру зберігання речових доказів Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, - повернути ОСОБА_3 ;
- виписку по картковому рахунку, оформленого на ім`я « ОСОБА_13 » у «Ощадбанку», виписку по картковому рахунку, оформленого на ім`я « ОСОБА_13 » у ПАТ КБ «ПриватБанк» та картку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 року на телефон марки «Хіаоmі Rеdmі 7», ІМЕІ НОМЕР_1 .
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду в порядку, передбаченому ч.4 ст.394 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1