Дата документу 16.06.2020 Справа № 554/2092/20
Провадження № 1-кс/554/8403/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2020 року м. Полтава
Під час проведення досудового розслідування зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступних обставин.
Водночас, ОСОБА_3 , будучи службовою особою правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди запропонував ОСОБА_4 надати неправомірну вигоду в розмірі 350 доларів США за забезпечення отримання дозволу ОСОБА_4 на придбання пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 , 04.03.2020 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, висловив ОСОБА_4 намір забезпечити, за надання неправомірної вигоди в розмірі 350 доларів США, видачу дозволу на придбання пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії брату останнього ОСОБА_5 , за відсутності правових підстав для видачі такого дозволу.
В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи діяти на реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_4 за забезпечення отримання дозволу його братом ОСОБА_5 , 19.03.2020 приблизно о 12 години 45 хвилин перебуваючи поруч із будівлею розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , спілкуючись із ОСОБА_4 вказав останньому покласти зазначені грошові кошти у файл із особистими документами ОСОБА_5 та в подальшому одержав від ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 350 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 19.03.2020 суму в еквіваленті 9 543 гривні 98 коп.), які за його вказівкою були ОСОБА_4 вкладені у прозорий файл із копіями особистих документів ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368 КК України, ч. 3 ст. 368 КК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Для оформлення дозволу на право носіння та зберігання спеціальних засобів для відстрілу гумових куль громадяни України, згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 червня 2000 року № 379дск, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2000 року за № 696/4917, мають надати: - письмове клопотання про видачу дозволу на ім`я керівника органу внутрішніх справ; - заповнену картку-заяву; - довідку з місця служби (роботи), а для членів громадських формувань - копію посвідчення члена громадського формування; - медичну довідку форми № 127/о для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи; - довідку про проходження навчання та здачу заліків з вивчення матеріальної частини пристроїв, правил застосування та заходів безпеки; - 2 фотокартки розміром 3х4 см.; - квитанцію про оплату послуг за видачу такого дозволу.
Відповідно до Тимчасової інструкції про порядок придбання, зберігання, обліку, використання та застосування пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, в якій визначено, що оформлення вищезазначених дозволів мають право виключно: - працівники суду; - співробітники правоохоронних органів та їх близькі родичі; - особи, які беруть участь у кримінальному судочинстві; - народні депутати України; - члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону; - військовослужбовці, крім тих, які проходять строкову військову службу; - державними службовцями; - журналісти.
25.02.2020 ОСОБА_4 отримано від ОСОБА_3 дозвіл на придбання однієї одиниці спеціального засобу травматичної дії вітчизняного виробництва від 24.02.2020 № 329014.
Згідно показань допитаного як свідка ОСОБА_4 , він та його брат ОСОБА_5 до медичних закладів, громадських формувань, територіальних сервісних центрів МВС, для отримання документів необхідних для оформлення дозволів, не звертались, перевірка за місцем їх мешкання не проводилась та для оформлення дозволів ОСОБА_3 надавались ОСОБА_4 виключно копії паспорту, ІПН та фотокартки.
У зв`язку із чим, 11.06.2020 було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає керівник ТОВ «Центр медицини «Вікторія» ОСОБА_6 .
В ході проведення вказаного обшуку було виявлено та вилучено: лист формату А 4 прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 та на зворотному боці 5 відбитків печатки ТОВ «Центр медицини «Вікторія».
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Клопотання розглянуто за відсутності власника майна.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 цього Кодексу).
Згідно ч.11ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час обшуку від 11.06.2020 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 11.06.2020 року, майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1ст.170 КПК України.
Тому, на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,7,132,98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на лист формату А 4 прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 та на зворотному боці 5 відбитків печатки ТОВ «Центр медицини «Вікторія» вилучений в ході проведення обшуку 11.06.2020 за адресою: м Дніпро, вул. Переможців, 12, в якому проживає керівник ТОВ «Центр медицини «Вікторія» ОСОБА_6 шляхом заборони користування розпорядження та відчуження
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1