Справа № 930/3281/19
Провадження №1-кс/930/1472/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2020 року м. Немирів

Слідчий суддя Немирівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2
за участі скаржника: ОСОБА_3
представника скаржника адвоката: ОСОБА_4
сторони оскарження: заступника начальника СВ
Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області: ОСОБА_5

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого відділення ОСОБА_5 про закриття кримінальної справи,-

В С Т А Н О В И В:

28.12.2019 року в провадження слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого відділення ОСОБА_5 про закриття кримінальної справи.

Свою скаргу скаржник обґрунтовує тим, що 01.11.2019 року до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення та розпочато досудове слідство відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України.
Скаржник зазначає, що заступник начальника слідчого відділення у якого перебувало кримінальне провадження не у повній мірі з`ясував усі обставини справи, а саме:

-Не з`ясував чи ОСОБА_6 причетний був до вчинення інших злочинів;

-Не допитав у якості свідка жодного родича ОСОБА_6 та не призначив почеркознавчу експертизу;

- Не провів жодної оперативної дії та не допитав віч навіч ОСОБА_6 із скаржником;

- Не виконав доручення про проведення слідчих дій;

- У постанові слідчого від 23.12.2019 року слідчий перерахував ЦК України та не вказав жодного доказу на який повинен зіслатися;

- Заяву скаржника про злочин перекрутив та приховав злочин;

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 свої доводи наведені у скарзі підтримали повністю та просили скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Заступник начальника СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_5 із доводами скаржника не погодився, вважає скаргу безпідставною та просив у її задоволенні відмовити. Слідчому судді пояснив, що 31.10.2019 року до Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від скаржника ОСОБА_3 про скоєння відносно нього кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за кваліфікуючою ознакою, як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) .

По даному факту 01.11.2019 року СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області внесено відомості до ЄРДР за № 0000514.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що між скаржником ОСОБА_3 та ОСОБА_6 28.11.2012 року у добровільному порядку було укладено у письмовому вигляді договір про передачу коштів в сумі 3500 доларів США, про що є наявна письмова розписка, як зазначає сам скаржник у заяві повідомленні про злочин. За таких обставин строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності передбачені ст. 49 КК України, а також як передбачено деякими міжнародними договорами пропущені. Тому за таких обставин до особи винної у вчиненні кримінального правопорушення неможливо застосувати покарання та притягнути до відповідальності і це свідчить про відсутність у діях особи складу кримінального правопорушення, а в даному випадку вбачається наявність цивільно правового спору.

Просив у задоволенні скарги відмовити на тих підставах, що скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою, невмотивованою і такою, яка не забезпечена належними доказами. Пояснив, що він допитав ряд свідків, а в подальшому з огляду на цивільно правовї відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , вважав за недоцільне продовжувати досудове слідство.

Слідчий суддя, ознайомившись із скаргою та доданими до неї матеріалами , вислухавши доводи скаржника та його представника адвоката ОСОБА_4 , пояснення сторони оскарження заступника начальника СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 дійшов до наступного висновку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Так, в судовому засіданні встановлено, що скаржник ОСОБА_3 вважає, що слідчим не у повному обсязі дослідженні усі обставини справи про вчинення кримінального правопорушення та не проведено ряд слідчих дій для з`ясування даних обставин.

З матеріалів скарги вбачається, що 01.11.2019 року до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення та розпочато досудове слідство відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_3 , якою скаржник просив внести відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та розпочати досудове розслідування про що було складено протокол про прийняття заяви від 15.11.2019 року (а.с.7,8).

Згідно витягу з Єдиного Державного Реєстру Досудових Розслідувань підтверджується внесення відомостей про скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с.3).
Протоколом слідчого від 15.11.2019 року у якості потерпілої особи від кримінального правопорушення допитано ОСОБА_3 (а.с.6).
23.12.2019 року після проведення ряду слідчих дій заступником начальника СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області, слідчим ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000514 від 01.11.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
З постанови слідчого про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчий дійшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження за обставин відсутності складу кримінального правопорушення (а.с.4-5).
Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню слідчий встановлює на підставі доказів, тобто фактичних даних, отриманих у передбаченому цим Кодексом порядку.
За змістом ч. 1 ст. 94 КПК України оцінка доказів слідчим повинна ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
З досліджених в судовому засіданні доказів та пояснення сторони оскарження вбачається, що слідчим були досліджені усі обставини кримінального провадження і вжито можливі заходи для отримання наявних доказів, які мають відношення до події, а також виконано інші необхідні слідчі (розшукові) дії для встановлення істини по справі.
Як встановлено в судовому засіданні всі обставини на які вказує скаржник слідчим досліджувались під час досудового розслідування.
До матеріалів скарги, скаржником ОСОБА_3 не вповній мірі надані докази на підтвердження його доводів. Зокрема скаржник зазначає на ряд порушень з боку слідчого і вказує, що слідчий перекрутив злочин, приховав злочин, не призначив почеркознавчу експертизу, однак жодних доказів до матеріалів скарги ОСОБА_3 не долучено. Жодних пояснень при розгляді скарги скаржником не було надано. При матеріалах скарги відсутнє будь-яке клопотання скаржника про призначення експертизи, чи якесь розпорядження слідчих органів про призначення такої експертизи і на предмет чого повинна була бути призначена експертиза.
Відповідно до диспозиції ст. 190 КК України шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Шахрайство вважається закінченим з моменту заволодіння майном або придбання права на майно. Обман, що не призвів до заволодіння майном або правом на майно, визнається, відповідно до конкретних обставин, готуванням чи замахом на шахрайство.
Об`єктивних даних щодо вчинення вищевказаного злочину, або готування чи замаху, матеріали скарги не містять.
Особливістю об`єктивної сторони ст.190 КК України є те, що отримання майна (коштів) під умовою виконання якого-небудь зобов`язання, у т.ч. позики, може кваліфікуватися як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його присвоїти, а зобов`язання не виконувати.
В ході даного досудового розслідування не здобуто достатніх даних про те, що ОСОБА_6 не мав наміру повертати ОСОБА_3 кошти, а тому у даному випадку існує наявна письмова розписка про передачу коштів, що підтверджує те, що договір про передачу коштів в сумі 3500 доларів США був укладений зі згоди скаржника ОСОБА_3 у добровільному порядку і це є цивільно-правовим договором.
Таким чином слідчий правомірно дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Крім того, твердження скаржника про нібито невиконання слідчим інших (слідчих) дій, які наведені ним в скарзі, спростовано в судовому засіданні слідчим.

Виходячи з викладеного, обставини на які вказує скаржник перевірялись в процесі розслідування даного кримінального провадження, давалась оцінка слідчим щодо всіх доказів.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим на підставі доказів які наявні в матеріалах кримінального провадження не здобуто прямих та неспростованих доказів наявності кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Крім того, постанова слідчого від 23.12.2019 року відповідає вимогам ст. 284 КПК України.
Як слідує з ст. 2 КПК України - завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження у ході розгляду скарги, а досудове розслідування проведено повно, всесторонньо та з дотримання всіх вимог чинного законодавства, і постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою.
Дана постанова слідчим вмотивована, містить зміст встановлених фактичних обставин та в ній викладені всі підстави, які виключають провадження та зумовлюють її закриття. Всі доводи на які скаржник ОСОБА_3 посилається в своїй скарзі зводяться до його незгоди з постановленим слідчим процесуальним рішенням.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого відділення ОСОБА_5 про закриття кримінальної справи, відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена через Немирівський районний суд до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1