ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/306/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції: 621/115/19
Категорія: ч.1 ст. 121 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_7 , 1981 року народження, уродженець с. Таранівка Зміївського району Харківської області, громадянин України, має середньою-спеціальну освіту, не одружений, мешканець АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Зміївського районного суду Харківської області від 23.11.2011 року за ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 185, ст.. 70 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнений 21.03.2016 року за рішенням Сихівського районного суду м. Львів від 11.03.2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України, -

- визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
З ОСОБА_7 стягнуто
До набрання вироку законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено буз змін.

Вироком встановлено, що 20.11.2018 року у вечірній час близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , де у нього виникла сварка із знайомим останньої ОСОБА_10 , в ході якої ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, навмисно наніс один удар долонею та один удар кулаком в область голови ОСОБА_10 , а також не менше двох ударів обутою ногою в область тулубу ОСОБА_10 .
В результаті зазначених дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-17/172-ВЛ/18 від 09.01.2019 року завдано наступні тілесні ушкодження: - закриту черепно-мозкову травму у вигляді: синця в лівій скуластій області; садна на спинці носа в середній третині; садна в лівій надбрівній області; двох саден на верхньому повіці лівого ока; крововиливів м`яких покровів голови з боку внутрішньої поверхні в лівій лобно-скроневій області, в лівій скроневій області, в лобній області, в скронево-потиличній області праворуч; крововиливу під тверду мозкову оболонку в лівій тім`яно-скроневій області, потиличній області; крововиливу під м`які мозкові оболонки в області тім`яної і скроневої часток лівої півкулі головного мозку, що привело до набряку головного мозку з дислокацією стовбурових структур у великий потиличний отвір, що явилося безпосередньою причиною смерті; закриту тупу травму грудної клітки у вигляді прямих переломів 3, 4 правих ребер по середньо-ключичній лінії; синець на лівому передпліччі, садна на правій кисті.
Відповідно до п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», закрита черепно-мозкова травма по ступеню тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя згідно п.п. 2.1.1а) 2.1.2, 2.1.3 г) зазначених Правил; закрита тупа травма грудної клітки по ступеню тяжкості має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості згідно п.п. 2.2.1 а), б), в) 2.2.2 Правил; садна та синець по ступеню тяжкості легкі тілесні ушкодження, згідно п.п. 2.3.2б), 2.3.5 Правил.
Внаслідок вищевказаної черепно-мозкової травми 21.11.2018 року настала смерть ОСОБА_10 , безпосередньою причиною смерті якого, відповідно до висновку вищевказаної судово-медичної експертизи став вищезазначений набряк дислокація головного мозку, травматичний субдуральний крововилив, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом.
Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Не погодившись з цим вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про суворість призначеного покарання у виді позбавлення волі на 7 років, а також посилаючись на неповноту судового розгляду та незгоду з оцінкою показань свідків, просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Крім того, апеляційну скаргу подав прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , який просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_7 раніше судимий та має непогашену судимість, жодних дій, спрямованих на усунення негативних наслідків щодо потерпілого та відшкодування завданої шкоди ОСОБА_7 не вчинив, а відповідно до ст. 12 КК України, скоєне ОСОБА_7 злочин відноситься у тому числі до категорії тяжких.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, а також доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, на підставі норм ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на технічному носії (диску), який, серед інших, долучений до матеріалів судового провадження(арк. 146), відсутній звукозапис судового засідання від 22.02.2019 року.
Зокрема, під час судового засідання від 22.02.2019 року, відповідно до журналу цього судового засідання (арк. 44-45), відбувався допит свідка ОСОБА_11 . Оскільки зазначені відомості стосуються пред`явленого обвинувачення, та питань доведеності вини, а також виходячи з того, що обвинувачений в апеляційній скарзі посилається саме на неповноту допиту свідків, колегія суддів вважає їх істотними, а порушення щодо їх дослідження вказує на наявність істотних порушень чинного КПК України. При цьому колегія суддів виходить з приписів, що містять ся у ст. 17 КПК України (Презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини) про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. За відсутності звукозапису цієї частини судового засідання, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості перевірити правильність процесуальних дій суду.
Будь-яких інших технічних носіїв, відповідно до вимог ст.. 107 ч.3 КПК України, на яких би було зафіксовано зазначене судове засідання матеріали судового провадження (справа №621/115/19 в 1 томі) не містять.
З огляду на той факт, що звукозапис судового засідання, де було допитано свідка, колегія суддів взагалі позбавлена можливості перевірити в цій частині апеляційні доводи учасників провадження.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України, вказані порушення, що встановлені при апеляційному розгляді належить вважати істотними, а їх наявність, згідно вимог зазначеної норми, обумовлює безумовне скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, що чітко передбачено п.1 ч.1 ст.415 КПК України.
З огляду на викладене, внаслідок наявності встановлених при апеляційному розгляді істотних порушень КПК України, колегія суддів позбавлена процесуальних повноважень щодо розгляду решти апеляційних вимог обвинувачених, захисників та прокурора, оскільки в силу п.1 ч.1 ст.415 КПК України після скасування оскаржуваного вироку належить призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Отже, оскаржуваний вирок, внаслідок встановлення істотних порушень КПК України скасовується з призначенням нового судового розгляду, оскільки колегія суддів вважає за необхідне дотриматися вимог ч.2 ст. 415 КПК України.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить ретельно перевірити та дослідити решту доводів апелянтів, а також дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.
Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

Крім того, особливої уваги слід приділити висновкам Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Саламан проти Туреччини»).

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних доводів та вимог обвинуваченого, колегія суддів звертає увагу на необхідність ретельного дослідження відомостей, які повідомлялися суду свідком ОСОБА_12 щодо отримання потерпілим Сахно тілесних ушкоджень заздалегідь до події злочину, який інкримінується Деревянку і з яким обвинувачений пов`язує свою версію щодо непричетності до вчинення умисного тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Вказані обставини та версія обвинуваченого у вироку судом не оцінювалось, а лише формально зазначені, як відомості, які досліджені під час судового розгляду. Вказане свідчить про істотну неповноту судового розгляду, яка встановлена під час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку і відповідно до п.2 ч.1 ст. 410 та п.1 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Колегія суддів дійшла висновку, що твердження, які містяться в апеляційних доводах обвинуваченого, про непричетність до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, ґрунтуються лише на суб`єктивних поясненнях свідка ОСОБА_12 , які підтримані обвинуваченим. Але при цьому, ані свідок, ані обвинувачений не зазначають часу, місця, способу або обставин за яких потерпілий міг, за їх версією, заздалегідь отримати тілесні ушкодження. Якщо такі обставини не будуть встановлені судом при новому судовому розгляді, то версію обвинуваченого належить вважати вигаданою та безпідставною, оскільки вона пов`язана з обраним способом захисту.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Поряд з цим, підлягають ретельному дослідженню доводи прокурора щодо необхідності призначення покарання, у разі визнання особи винуватою, з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 197 ч.1, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1,4 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та правоохоронних органів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 квітня 2020 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404; 405; 407 ч. 1 п. 6; 409 ч.1 п.п. 1,3; 412 ч.ч.1, 2 п.7; 418; 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор (№27)» відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10 квітня 2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ______________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4