КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троєщина, Броварського району Київської області, українця, громадянина України, з середньотехнічною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.11.2017 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 249 КК Україниза апеляційною скаргою його захисника ОСОБА_6 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року, обвинуваченому ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що 06 листопада 2018 року приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в дачному будинку свого товариша, відомості щодо якого виділені в окреме кримінальне провадження, який розташований за адресою: острів Великий в прибережній зоні м. Вишгород, Київської області (точна адреса відсутня), добровільно погодився на пропозицію останнього, з приводу незаконного зайняття рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову, а саме сіток з жилки. З цією метою вони розподілили ролі між собою. Відповідно до ролей, особа, відомості щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, повинен був встановити знаряддя лову, а саме сітки жилки та у подальшому зняти їх з уловом, а ОСОБА_7 повинен був керувати човном марки «Прогрес» номерний знак НОМЕР_1 , який належить особі, відомості щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження.

В подальшому, ОСОБА_7 , дотримуючись плану та розподілу ролей, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову, а саме двох сіток з жилки, разом з особою, відомості щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, 06 листопада 2018 року приблизно о 21 год. 00 хв. прибули до Канівського водосховища, що розташоване неподалік острова Великий в прибережній зоні м. Вишгород, Київської області, де сіли у човен марки «Прогрес» номерний знак НОМЕР_1 , який належить особі, відомості щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, та вийшли на цьому човні на Канівське водосховище. Перебуваючи на Канівському водосховищі, встановили у воду раніше підготовлені ними сітки з жилки для вилову риби, а ОСОБА_7 в свою чергу керував човном.

07 листопада 2018 року приблизно о 04 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом з особою, відомості щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, знову повернулися до Канівського водосховища неподалік острова Великий в районі м. Вишгород Київської області, з метою зняти раніше встановлені ними сітки з жилки. Перебуваючи на березі Канівського водосховища, продовжуючи свій злочинний умисел, на човні марки «Прогрес» номерний знак НОМЕР_1 вишли на воду, де особа, відомості щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, зняла раніше встановлені ними у воду сітки з жилки, а ОСОБА_7 в свою чергу керував вказаним човном. В цей час, останні були виявлені працівниками Державного агентства рибного господарства в м. Києві та Київській області.

Таким чином, ОСОБА_7 разом з особою, відомості щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, за допомогою забороненого знаряддя лову, а саме двох сіток з жилки, без відповідного дозволу на лов водних біоресурсів, вчинили незаконний вилов живих ресурсів риби, а саме: судак 8 екземплярів (510 гривень за 1 екземпляр, загальною вартістю 4080 гривень), плітка 11 екземплярів (85 гривень за 1 екземпляр, загальною вартістю 935 гривень), лящ 20 екземплярів (170 гривень за 1 екземпляр, загальною вартістю 3400 гривень), синець 12 екземплярів (85 гривень за 1 екземпляр, загальною вартістю 1020 гривень), плоскирка 73 екземпляри (34 гривні за 1 екземпляр, загальною вартістю 2482 гривні), чим завдали істотної шкоди рибному господарству Канівського водосховища на загальну суму 11 тисяч 917 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати оскаржуваний вирок Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою юридично необізнаною, однак суд, в порушення вимог кримінально-процесуального кодексу, а також ст. 6 Конвенції прозахист прав людини та основних свобод, не роз`яснив його права як обвинуваченого та положення ст. 349 КПК України, а тільки надав заздалегідь заготовлений бланк, де останній вписав свої ініціали та розписався, розглянув дану справу без участі захисту, чим позбавив ОСОБА_7 можливості здійснити захист своїх прав, зокрема давати пояснення, представляти докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тобто порушив принцип справедливого судового розгляду.

Також апелянт вказує, що під час розгляду справи та винесення оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не звернув увагу, що наявний в матеріалах справи обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000998 від 07 листопада 2018 року та долучений до нього реєстр матеріалів у кримінальному провадженні №0000988 від 07 листопада 2018 року, стосуються різних кримінальних проваджень, тобто в даному випадку суд мав би повернути обвинувальний акт прокурору для усунення цих недоліків, а не призначати справу до розгляду.

Таким чином, на думку апелянта, при складанні обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 та реєстру матеріалів досудового розслідування прокурором не дотримано вимог ст. 291 КПК України, тобто всупереч вимог кримінального процесуального закону ОСОБА_7 не висунуто обвинувачення у кримінальному провадженні №0000988,однак суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність висунутого обвинувачення та ухвалив вирок, чим порушив вимоги положень ст. 370 КПК України.

Крім того, апелянт вважає, що при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 , суд не врахував всі обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_7 не ловив рибу, а тільки керував човном який належить ОСОБА_8 , який ставив сітки та вибирав рибу і за цим фактом стосовно ОСОБА_9 матеріали виділили в окреме провадження №0001130 від 28 грудня 2018 року, яке в подальшому було закрито та повернуто вилучене майно, а отже в обвинувальному акті зазначена не пропорційна шкода, а загальна шкода на суму 11 917 грн., яку начебто завдав ОСОБА_7 . Крім того, зазначив, що ОСОБА_7 і ОСОБА_10 були притягнуті до адміністративної відповідальності та сплатили штраф по 6000 грн. кожний, тобто ОСОБА_11 двічі притягується до відповідальності за один і той же проступок.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_12 вказала, що вирок Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року є законним, обґрунтованим, вмотивованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи викладені в апеляційній скарзі його захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчинені незаконного зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду рибному господарству за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази в якому, окрім показань обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, даних про його особу, а також даних на підтвердження розміру сум стягнень з обвинуваченого, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

З журналу судового засідання та носія, на якому зафіксовано судове засідання технічними засобами вбачається, що судом першої інстанції під час відкриття судового засідання 17 вересня 2019 року (а.с. 68) оголошено склад суду, з`ясовано питання відводу, вручено учасникам кримінального провадження пам`ятки про їхні права та обов`язки, а також належним чином роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 суть та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, перевірено добровільність позиції останнього, внаслідок чого, з урахуванням думки обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, вказане підтверджується і заявою обвинуваченого ОСОБА_7 поданою останнім в судовому засіданні з якої встановлено, що йому роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України (а.с. 43).

Таким чином, порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, було визнано судом недоцільним, колегія суддів не вбачає, а тому доводи сторони захисту про порушення судом ст. 349 КПК України, оскільки суд першої інстанції не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 положення вказаної статті та його права як обвинуваченого є надуманими і не заслуговують на увагу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , який незаконно займався рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду рибному господарству, вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 249 КК України.

Посилання сторони захисту на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі захисника, чим позбавив обвинуваченого ОСОБА_7 можливості здійснити захист своїх прав, також не заслуговують на увагу, оскільки обвинуваченому ОСОБА_7 були роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі і право на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави, що підтверджується розпискою про ознайомлення з пам`яткою про права та обов`язки особи, яка бере участь у судовому розгляді, передбачені КПК України (а.с. 22), однак, обвинувачений ОСОБА_7 , який є особою раніше судимою, таким правом не скористався, клопотань про залучення захисника не заявляв.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_7 не ловив рибу, а тільки керував човном який належить ОСОБА_8 , є безпідставними, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції розуміючи всю суть обвинувачення повністю визнав себе винним та вказав, що він разом зі своїм знайомим незаконно займалися виловом риби за допомогою забороненого знаряддя лову, а саме сіток з жилки.

Апеляційні твердження захисника ОСОБА_6 про те, щоОСОБА_11 не може двічі бути притягнутим до відповідальності за один і той же проступок, так як вже був притягнутий до адміністративної відповідальності та сплатив штраф у розмірі 6000 грн., колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки доказів на підтвердження того, що ОСОБА_11 був притягнутий до адміністративної відповідальності та сплатив штраф за незаконний вилов риби, адвокат суду не надав і цю обставину в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи заперечив сам обвинувачений ОСОБА_11 .

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про порушення судом першої інстанції положень ст. 370 КПК України з підстав того, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт за №0000998 від 07 листопада 2018 року та долучений до нього реєстр матеріалів у кримінальному провадженні №0000988 від 07 листопада 2018 року на думку апелянта є різними і стосуються різних кримінальних проваджень, проте незважаючи на цю обставину, суд не повернув обвинувальний акт прокурору для усунення цих недоліків та залишивши поза увагою відсутність висунутого ОСОБА_11 обвинувачення у кримінальному провадженні №0000988, призначив справу до розгляду та ухвалив вирок, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно витягу з ЄРДР кримінальне провадження зареєстровано 07.11.2018 року за № 0000988 стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_13 і як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відомості стосовно ОСОБА_13 були виділені в окреме провадження, а ОСОБА_7 був повідомлений про підозру у цьому кримінальному провадженні № 0000988 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а посилання як в обвинувальному акті, так і у вироку суду на номер кримінального провадження 0000998 є лише технічною опискою в одній цифрі, яка не впливає ні на доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , ні на кваліфікацію дій останнього, а тому за цих обставин не може бути підставою для скасування вироку.

За наведеним, вирок суду є законним та обгрунтованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давалипідстави для скасування судового рішення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3