Номер провадження: 11-сс/813/570/20
Номер справи місцевого суду: 505/957/20 1-кс/505/205/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 ,захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2020 р., якою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовська, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.04.2010 року апеляційним судом, Одеської області за п. 6, 8, 9, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187 КК України, згідно ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
- звільнений 03.10.2019 року з державної установи «Сокирянська виправна колонія (67)» по відбуттю строку покарання;
- підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці до 31.05.2020 року.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався в своїй ухвалі на обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк до 7 років), те, що він раніше судимий, негативно характеризується за місцем попереднього відбування покарання, відсутність постійного джерела прибутку.

Вказані обставини свідчать про наявність ризиків того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може продовжити злочину діяльність та вчиняти інші злочини корисливої спрямованості та може переховуватись від органів досудового слідства чи суду.

Обставин які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України не встановлено.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзіпідозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 зазначили, що не погоджуються з ухвалою слідчого судді з наступних підстав:
- слідчим суддею не враховано те, що підозра є необґрунтованою та безпідставною;
- повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 було вручене за відсутністю захисників;
- повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 було змінене з порушенням вимог ст. 278 КПК України;
- ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.

Посилаючись на наведені доводи, підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
- слідчий суддя не врахував, що при врученні повідомлення про підозру захисник ОСОБА_9 не був присутній;
- слідчим суддею не враховано те, що підозра є необґрунтованою та безпідставною;
- повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 було змінене з порушенням вимог ст. 278 КПК України;
- у потерпілої особи відсутні будь-які тілесні ушкодження та шкода матеріального характеру від дій ОСОБА_7 ;
- ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені;
- підозрюваний ОСОБА_7 має на утриманні вагітну дружину;
- в зв`язку з запровадженням карантинних обмежень в результаті поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, а саме, ретельного контролю збоку органу поліції ОСОБА_7 не матиме змоги вільно пересуватись, що виключає можливість ризиків у кримінальному провадженні та забезпечить його належну процесуальну поведінку.
Посилаючись на викладене, захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 залишити без задоволення.
В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 та захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити.
Натомість, прокурор ОСОБА_6 просив апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам зазначених вище норм кримінального процесуального закону, а встановлені слідчим суддею обставини справи на момент постановлення ухвали, знайшли своє підтвердження в матеріалах кримінального провадження.
Так, органами досудового розслідування досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у невстановлений в ході досудового розслідування час та при невстановлених обставинах дізнались про наявність у ОСОБА_13 боргових зобов`язань у розмірі 4500 Євро перед іншим громадянином.
В подальшому у ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виник злочинний намір направлений на незаконне вимагання від потерпілого ОСОБА_13 вказаних грошових коштів.
31.03.2020 приблизно о 13.08 ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у громадянина ОСОБА_13 в розмірі 4500 Євро, діючи умисно за раніше погодженим планом, протиправно, з корисливих мотивів, зателефонували з номеру мобільного оператору Київстар НОМЕР_1 на номер мобільного оператору Life НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_13 де висунули вимогу про передачу їм грошових коштів, нібито для погашення боргу, у розмірі 4500 Євро. Під час вказаної розмови останні домовились про зустріч із потерпілим ОСОБА_13
31.03.2020 року приблизно о 13.45 ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прибули до ставка розташованого на околиці села Олександрівка, Подільського району Одеської області, де вже знаходився потерпілий ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 в грубій, погрозливій формі висловили на адресу ОСОБА_13 , вимогу передати третій особі, перед якою у потерпілого нібито існує борг, вище вказану суму грошових коштів. При цьому ОСОБА_7 з метою подолання психологічного опору та залякування потерпілого наніс останньому один удар долонею своєї лівої руки по потилиці потерпілого чим завдав фізичного болю, після чого почав вимагати від останнього грошові кошти в розмірі 4500 Євро нібито за борг. В цей же час ОСОБА_12 , діючи за попередньою домовленістю, з метою доведення злочинного умислу до кінця та діючи з єдиним умислом дістав з кишені штанів заздалегідь заготовлений ніж і почав демонстративно ним розмахувати перед обличчям потерпілого та словесно, на підвищених тонах, почав погрожувати фізичною розправою, вимагаючи кошти. На підтримку своїх спільників ОСОБА_11 пригрозив каліцтвом потерпілому у вигляді вогнепального поранення ноги за допомогою застосування зброї, яка знаходиться при ньому, у разі невиконання їх вимог. Весь цей час дії ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_11 , супроводжувались різноманітними словесними погрозами щодо фізичної розправи, потерпілого штовхали, хапали за верхній одяг намагаючись залякати останнього. Потерпілий розуміючи суттєву фізичну перевагу нападників, дані погрози щодо фізичної розправи сприйняв як реальні. З метою припинення конфлікту, недопущення його загострення ОСОБА_13 весь час просив присутніх зупинитися, намагався пояснти, що на даний момент в нього грошових коштів немає.
ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 зрозумівши, що таким чином грошових коштів ОСОБА_13 їм не надасть, вирішили вимагати кошти у батька потерпілого ОСОБА_14 .
Реалізовувати свій злочинний умисел, продовжуючи психологічний тиск, ОСОБА_7 шляхом словесних погроз змусив потерпілого зателефонувати з мобільного телефону своєму батьку ОСОБА_14 для того щоб останній заплатив вище згадані грошові кошти за свого сина, тим самим переклав умови боргу на батька потерпілого. В свою чергу ОСОБА_14 в телефонній розмові повідомив ОСОБА_7 , що в нього не має таких грошових коштів.
Не повіривши словам ОСОБА_14 ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вирішили поїхати до ОСОБА_14 та продовжити там вимагати грошові кошти. Погодивши новий план дій ОСОБА_7 , діючи проти волі ОСОБА_13 , взяв останнього за верхній одяг та застосовуючи фізичну силу посадили останнього на заднє сидіння автомобіля марки «ФОРД Ц МАКС» темно-сірого кольору з номерами державної реєстрації НОМЕР_3 Болгарії. З метою недопущення втечі потерпілого ОСОБА_11 сів також на заднє сидіння біля останнього. ОСОБА_7 присів на переднє пасажирське сидіння. ОСОБА_12 , в свою чергу, сів до автомобіля потерпілого марки ЗАЗ 110557-70 разом із свідком ОСОБА_15 поїхали до батька потерпілого ОСОБА_13 для продовження реалізації своїх незаконних дій у вигляді вимагання грошових коштів в розмірі 4500 Євро для особистого збагачення. При в`їзді до міста Подільська дані особи були зупинені співробітниками поліції, а їх злочинні дії було викрито.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна та вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод, або законних інтересів цих осіб та вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
31.03.2020 року о 14 годині 45 хвилин ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та поміщено до ізолятора тимчасового тримання № 4 ГУНП в Одеській області.
Як вбачається з клопотання, 01.04.2020 ОСОБА_7 вручено пам`ятку про процесуальні права підозрюваного та повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимаганні вчиненого за попередньою змовою групою осіб. При цьому, всупереч доводів апеляційних скарг, був присутнім адвокат ОСОБА_9 , що підтверджується його підписом в матеріалах справи (а.п.32).
02.04.2020 року прокурор вручав ОСОБА_7 пам`ятку про процесуальні права підозрюваного та зміну повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого та вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб та вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Однак ОСОБА_7 та захисники ОСОБА_8 і ОСОБА_9 відмовились отримати вищевказану зміну повідомлення про підозру від 02.04.2020 року.
Підозра ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повністю обґрунтовується матеріалами кримінального провадження:
Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що 31.03.2020 року о 13 годині, знаходячись біля водоймища в с. Олександрівка, Подільського району, Одеської області, за ініціативою невідомого чоловіка, він зустрівся, з групою осіб, які приїхали до місця зустрічі на автомобілі марки «Ford», серед яких був ОСОБА_16 , які вимагали у нього грошові кошти в сумі 4500 Євро, погрожуючи застосуванням насильства, що виразилось у погрозі спричинення будь-яких тілесних ушкоджень та заволодінням, належним йому, автомобілем марки «ЗАЗ 11055-70». При цьому останні погрожували йому ножем та можливим застосуванням вогнепальної зброї.
Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_14 , який пояснив наступне, що 31.03.2020 року о 13 години 50 хвилин, йому на мобільний телефон зателефонував його син ОСОБА_13 , та повідомив що у нього проблеми, оскільки йому потрібні гроші в сумі 4500 Євро. Далі, слухавку взяв інший невідомий чоловік та розповів, що його син винен 4500 Євро, які необхідно повернути.
Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_17 , який дав свідчення з приводу того, що 31.03.2020 року о 13 годині, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_13 , знаходився біля водоймища в с. Олександрівка, Подільського району Одеської області, який зустрічався з групою осіб, які приїхали до місця зустрічі на автомобілі марки «Ford», та вимагали у ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 4500 Євро, погрожуючи застосуванням насильства, що виразилось у погрозі спричинення будь-яких тілесних ушкоджень та заволодінням, належним йому, автомобілем марки «ЗАЗ 11055-70». Вказані особи штовхали його, та погрожували ножем.
Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_18 , який дав свідчення з приводу того, що 31.03.2020 знаходячись в м. Подільськ Одеської області, разом зі своїм знайомим ОСОБА_15 , на власному автомобілі марки «Ford focus c max» реєстраційний номер НОМЕР_4 , разом з ОСОБА_19 виїхали з м. Ізмаїл до м. Подільськ, де зустрілись ще з двома особами на ім`я ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Він відвіз останніх з м. Подільськ до водоймища в с. Олександрівка Подільського району, щоб розібратись з приводу боргу перед ОСОБА_22 , з чоловіком на ім`я ОСОБА_23 .
Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що він, маючи намір на повернення своїх грошових коштів, звернувся до ОСОБА_12 , який у свою чергу вступив у злочинну діяльність з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 та 31.03.2020 року, знаходячись біля водоймища за межами с. Олександрівка Подільського району, вимагали грошові кошти у потерпілого ОСОБА_13 .
Протоколом впізнання потерпілого ОСОБА_14 , в ході якого він впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка погрожувала йому та вимагала в нього грошові кошти разом з іншими особами.
Таким чином, всупереч доводів апеляційних скарг, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років, та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7
- передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з близьким розташуванням державного кордону, у підозрюваного є можливості безперешкодно, перетнути державний кордон України або виїхати до іншого регіону держави та переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція ч. 2 ст. 189 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, на строк від 3 до 7 років. Окрім цього, казаний факт, як приклад, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи під адміністративним наглядом Подільського ВП ГУ НП в Одеській області, за адресою: Одеська область, місто Подільськ, вулиця Василя Стуса, 12, знаючи про обов`язки виконання вказаного заходу, неодноразово порушував його, що підтверджується чисельними складеними адміністративними протоколами, згідно статті 187 КУпАП України. У зв`язку з вищевикладеним, підозрюваний ОСОБА_7 , своїми діями може в подальшому не виконувати покладені на нього обов`язки, тому обрання більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашнього арешту, не можливе.
- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_7 , може незаконно впливати на потерпілого або свідків кримінального правопорушення, шляхом залякування, оскільки він є «місцевим кримінальним авторитетом», має тісні стосунки з іншими особами, які були або є кримінальниками, які у свою чергу зможуть вчиняти тиск на потерпілого або свідків, які побоюючись за своє здоров`я та життя, зможуть змінити свої покази, тим самим негативно вплинути на хід досудового розслідування, зокрема це стосується свідка ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_13
- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_7 веде посередній спосіб життя, має сумнівні дружні зв`язки, відсутній майновий стан, так як підозрюваний ніде не працює, в такому випадку може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу.
Апеляційним судом були перевірені також доводи клопотання про не можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, та зроблено висновок, що не забезпечать у повній мірі запобіганням вищевказаних ризикам, тому як підозрюваний ОСОБА_7 залишаючись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Зокрема, в судовому засіданні апеляційного суду було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 , залучено до матеріалів кримінального провадження та надано оцінку наступним доказам: заява потерпілого ОСОБА_13 від 07.04.2020 року, протоколи огляду предметів від 07.04.2020 року, протоколи допиту свідків від 07.04.2020 року, від 10.04.2020 року, якими підтверджується наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Крім того, судом першої інстанції вірно враховано, що ОСОБА_7 був засуджений за скоєння злочинів передбачених п. 6, 8, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та відбував покарання в місцях позбавлення волі. А також враховано, що ніде офіційно не працює, заробляє на проживання незрозумілим заробітком, хоча має у користуванні автомобіль марки шевроле, тому доводи апеляційної скарги, що підозрюваному ОСОБА_7 необхідно утримувати вагітну дружину є безпідставними.
Останній хоч і має утриманців, однак це не може слугувати єдиним ризиком для стримання його від переховування від органів досудового розслідування та перешкоджанню кримінальному провадженню.
З огляду на вищевикладене, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується наведеними вище доказами, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, при цьому апеляційний суд зазначає, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваній.
Одночасно, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на даній стадії процесу, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.
Доводи захисників про те, що слідчим не надано доказів обґрунтованості підозри підзахисного у вчиненні інкримінованих йому злочину відповідної тяжкості, апеляційний суд вважає такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження, до того ж, вони є передчасними.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Погоджуючись з висновками слідчого судді, щодо необхідності застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд враховує ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому його підозрюють.
Також, колегія суддів враховує тяжкість покарання, яка може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винним, вчинення злочину групою осіб, роль підозрюваного в групі, з огляду на що, вказані обставини, в сукупності, дають підстави апеляційному суду вважати про існування ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді з приводу того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може продовжити вчиняти аналогічні злочини, зважаючи також на те, що як було враховано судом першої інстанції та підтверджується матеріалами кримінального провадження, на інтернет порталах, які стосуються м. Подільськ, ОСОБА_7 позиціонується негативно як особа причетна до місцевого криміналітету.
Доводи сторони захисту щодо репутації підозрюваного, постійного місця проживання, вагітної дружини жодним чином не впливають на обставини справи в тому числі й зважаючи на те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, відповідно до матеріалів провадження можливо займається протиправною діяльність протягом значного періоду часу, при цьому, вчинення таких злочинів здійснювались без усвідомлення їх наслідків.
У п. 33 рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейського Суду з прав людини визначено вказує, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки в залежності від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому, необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язку з державою, в якому він переслідувався за законом, і його міжнародні контакти.

Пунктом 35 цього ж рішення ЄСПЛ визначено, що влада може вважати за необхідне утримувати підозрюваного у в`язниці, принаймні на початку слідства, для того щоб перешкодити йому заплутати розслідування, особливо в такій складній справі, як дане, де необхідні численні і складні слідчі дії.
Враховуючи вище викладені обставини, всупереч доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що слідчим суддею з урахуванням обставини вчиненого злочину та особи підозрюваного, прийнято вірне рішення про те, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.

Викладаючи мотиви прийнятого рішення суд, в томі числі приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, проте обсяг мотивування може бути різним залежно від характеру рішення. Та Висновок Консультаційної ради європейських судів №11 (2008) відповідно до якого виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення.

Згідно з пунктом 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до практики ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може надавати кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується.

Беручи до уваги положення зазначеної статті, а також мотиви, викладені в ухвалі слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала повністю відповідає вимогам зазначеної норми, а доводи сторони захисту з даного приводу повністю спростовані під час апеляційного розгляду скарги.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг підозрюваного та захисників немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 ,захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2020 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4