Єд. унік. № 243/1707/20
Провадження № 1-кп/243/490/2020
В И Р О К
Іменем України
10 березня 2020 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження № 0000309 від 08.02.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженця с. Новомиколаївка Слов`янського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, інваліда 3 групи, розлученого, освіта середня технічна, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На початку квітня 2014 року на території Донецької області України невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» (далі «ДНР») було створено непередбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, учасники збройного формування були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

Переслідуючи мету вступу до незаконного збройного формування так званої «ДНР» на початку квітня 2014 року ОСОБА_4 за пропозицією невстановленої особи вступив до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «ДНР», погодившись підкоритися жорсткій ієрархії і дисципліні в цьому не передбаченому законом збройному формування, як структурної одиниці так званої «ДНР».

В подальшому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності не передбаченого законами України збройного формування, ОСОБА_4 продовжив свою діяльність під командуванням невстановленої особи. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, останній дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

З кінця квітня 2014 року по 10-ті числа травня 2014 року (більш точна дата не встановлена) ОСОБА_4 здійснював умисні протиправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування так званої «ДНР» та ніс чергування в цивільному одязі на блок-посту за адресою: АДРЕСА_2 (колишня Комунарів) біля АЗС «Омега» (колишня АЗС «Віс»), де здійснював пропускний режим шляхом зупинки, огляду автомототранспорту та перевірки документів громадян.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 260 КК України, а саме: участь у діяльності не передбачених законом збройних формуваннях.

19 лютого 2020 року між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно наданої суду разом з обвинувальним актом угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: 2. а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, б) сприяти досудовому слідству. 3. З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які виразилися у щирому каятті, повному визнанні вини в скоєнні злочину, активній допомозі органам досудового розслідування під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна, застосувати ст. 75 КК України і у відповідності з цією статтею кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 260 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 - у вигляді позбавлення волі на строк три роки. Застосувати ст. 75 КК України і у відповідності із цією статтею кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Перед ухвалення рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1.4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, цивільний позов по справі не заявлено, речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 19 лютого 2020 року про визнання винуватості між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки, без конфіскації майна.

Застосувати ст.ст. 75,76 КК України і у відповідності із цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за цим вироком, з випробуванням на строк два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає зобов`язання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1