1Справа № 335/2611/20 1-кс/335/1419/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000450 від 19.02.2020 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

та підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді від 21.02.2020 року відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.04.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000450 від 19.02.2020 року.

Посилаючись на те, що тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів не виправдовує подальшого тримання його під вартою, а встановлені на час застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, перестали існувати; стверджуючи, що більш м`який запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, та з метою забезпечення підозрюваному належного лікування та можливості утримувати себе і свою сім`ю, захисник просить змінити застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло у нічний час з 20-00 години до 09-00 години наступного дня.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу та просить його задовольнити на підставах, викладених у клопотанні.

Підозрюваний, який приймає участь у судовому засіданні дистанційно у режимі відеоконференції з установи слідчого ізолятора, підтримав захисника та просить змінити йому запобіжний захід на той, який зазначає захисник; зазначив, що готовий сприяти слідству та не має намірів перешкоджати розслідуванню.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, з тих підстав, що ризики, встановлені під час його застосування, продовжують існувати. Крім того, зазначив, що у кримінальному провадженні не встановлено повне коло осіб, причетних до вчинення злочинів, не всі обставини встановлено, обсяг підозри не змінився.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000450 від 19.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що 14.02.2020 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, знаходячись у офісному приміщенні, розташованому в будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою між собою та з невстановленими на даний час особами, маючи на меті заволодіння чужим майном, напали на потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та висловлюючи їм погрози вбивством, тобто погрози застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападу, супроводжуючи свої дії нанесенням потерпілим ударів руками, ногами та гумовою палицею по голові, тулубу та нижніх кінцівках, заволоділи майном, яке належить потерпілим, а саме: потерпілому ОСОБА_8 мобільним телефоном iPhone X 64Gb вартістю 13 000 гривень та грошовими коштами у сумі 1100 гривень, а всього на суму 14 100 гривень; потерпілому ОСОБА_9 мобільним телефоном iPhone X 64Gb вартістю 19000 гривень та грошовими коштами у сумі 2000 гривень, а всього на суму 21 000 гривень; потерпілому ОСОБА_10 мобільним телефоном iPhone X 64Gb вартістю 19000 гривень та грошовими коштами у сумі 700 гривень, а всього на суму 19 700 гривень; потерпілому ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 1000 гривень, а всього на загальну суму 55 800 гривень.

Крім того, 14.02.2020 року, приблизно о 19 годині 10 хвилин, знаходячись в офісному приміщенні, розташованому в будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою між собою та з невстановленими на даний час особами, з корисливих мотивів, застосовуючи фізичний вплив, всупереч волі потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зачинили потерпілих у вказаному офісному приміщенні, позбавивши їх свободи переміщення, де продовжуючи свої злочинні дії, стали застосовувати до них фізичне насильство, яке виразилось в нанесенні потерпілим чисельної кількості ударів руками, ногами та гумовою палицею по голові, тулубу та нижніх кінцівках, чим заподіяли їм фізичні страждання, після чого продовжували тримати потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проти їх волі у вказаному приміщенні до 09 години 15 лютого 2020 року, тобто протягом тривалого часу, чим незаконно позбавили їх волі.

Крім того, 14.02.2020 року, приблизно о 19 годині 15 хвилин, знаходячись в офісному приміщенні, розташованому у будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та невстановлені на даний час особи, маючи єдиний умисел і переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом вимагання, діючи умисно, узгоджено, за попередньою змовою між собою, пред`явили потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 незаконні вимоги передачі їм грошових коштів, а саме потерпілому ОСОБА_8 незаконну вимогу передачі грошових коштів у сумі 900 000 гривень; потерпілому ОСОБА_9 незаконну вимогу передачі грошових коштів у сумі 480 000 гривень; потерпілому ОСОБА_10 незаконну вимогу передачі грошових коштів у сумі 750 000 гривень; потерпілому ОСОБА_11 незаконну вимогу передачі грошових коштів у сумі 250 000 гривень, висловлюючи потерпілим в разі їх відмови погрози вбивством.

Крім того, 14.02.2020 року, о 20-00 годині, знаходячись у офісному приміщенні, розташованому у будинку АДРЕСА_3 , у ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлених на даний час осіб, виник умисел на незаконне заволодіння автомобілем «ВАЗ 21010», який належить ОСОБА_8 , автомобілем «Mitsubishi Lancer-X», який належить ОСОБА_10 , автомобілем «BMW 5», який належить ОСОБА_9 та автомобілем «ВАЗ 21099», який належить ОСОБА_11 .

Після цього, в період часу з 23-00 години 14.02.2020 року до 03-00 години 15.02.2020 року ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлені на даний час особи, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно за попередньою змовою між собою, незаконно заволоділи транспортними засобами: автомобілем «ВАЗ 21010», який належить потерпілому ОСОБА_8 , автомобілем «Mitsubishi Lancer-X», який належить потерпілому ОСОБА_10 , автомобілем «BMW 5», який належить потерпілому ОСОБА_9 та автомобілем «ВАЗ 21099», який належить потерпілому ОСОБА_11

19.02.2020 року, о 05 годині 33 хвилин, ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.02.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 21.02.2020 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.04.2020 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Зазначене клопотання, відповідно до ч. 4 ст. 201 КПК України, розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в ході розгляду клопотання підозрюваним та його захисником доведено відсутність у ОСОБА_5 намірів чинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування або суду, або перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, враховує тяжкість покарання, що передбачено за вчинення злочинів, у вчиненні яких підозрюється останній, його вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше не засуджений, офіційно не працевлаштований, одружений.

Поряд з цим, вирішуючи клопотання захисника, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.

Слідчий суддя вважає, що наявність обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування, не є підставою вважати, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не здатен запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Стороною захисту наведено достатньо доводів для висновку про відсутність у ОСОБА_5 намірів перешкоджати проведенню досудового розслідування, які слідчий суддя вважає достатніми для оцінки поведінки підозрюваного належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя враховує наведені захисником обставини щодо необхідності забезпечити підозрюваному захист його здоров`я в умовах, не пов`язаних з ізоляцією.

Виходячи з загальних принципів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судовим органам не надається вибору між тим, щоб „притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду. До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає перед усім у забезпеченні „умовного звільнення, якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою ( рішення у справі „Ідалов проти Росії).

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення його явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на „розгляд судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, а й передбачає, що „звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Летельє проти Франції, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу. За виняткових обставин цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є достатні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути „формою очікування обвинувального вироку.

Вирішуючи клопотання сторони захисту, слідчий суддя приходить до висновку, що ризик впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, наявність якого було встановлено під час застосування запобіжного заходу, на даний час перестав існувати, виходячи з того, що, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до одного із підозрюваних у даному кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням свободи - у вигляді особистого зобов`язання.

Інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які було встановлено під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на переконання слідчого судді, продовжують існувати, однак прокурором в ході розгляду клопотання не підтверджено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного

В ході розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , стороною захисту надано достатньо доводів про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та виконання ним процесуальних обов`язків, тому слідчий суддя приходить до висновку, що тривалість розслідування не може бути підставою для тривалого тримання під вартою підозрюваного, і вважає доведеними підстави для зміни запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, що відповідає положенню ч. 4 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтованим, проте, підлягає частковому задоволенню, та слідчий суддя вважає за необхідне змінити відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, оскільки такий запобіжний захід як домашній арешт, саме на визначених умовах, на переконання слідчого судді, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Відповідно до ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним та достатнім покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає негайній доставці до місця проживання і звільненню з-під варти.

Вирішуючи питання про встановлення строку дії ухвали, слідчий суддя виходить з положень ст.ст. 181, 183 КПК України щодо строку дії ухвали, який не може перевищувати двох місяців, та вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 з межах строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу до 18.04.2020 року.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 192-194, 196, 197, 201, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Змінити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, строком до 18.04.2020 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу до 18.04.2020 року включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1