Ухвала
Іменем України
2 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 750/5072/19
провадження № 51-667ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 серпня 2019 року, який ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року змінено в частині кваліфікації його дій та призначення покарання,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 березня 2020 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою на виконання ухвали Верховного Суду від 4 березня 2020 року, в якій ним не зазначено належних обґрунтувань та вимог щодо оскаржуваних судових рішень.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу засудженого ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю його скарги вимогам пунктів 4 і 5 ч.2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якими передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
При цьому, в ухвалі від 4 березня 2020 року суд касаційної інстанції зазначив про те, що ОСОБА_4 у скарзі не погоджуючись з вироком суду першої інстанції у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, просив відкрити касаційне провадження, вирок скасувати і закрити кримінальне провадження, при цьому до скарги надав копію ухвали апеляційного суду, однак не зазначив жодних вимог щодо її скасування або зміни, та не навів належних обґрунтувань, в чому саме полягає необґрунтованість і незаконність цього судового рішення, з урахуванням положень статей 412-414, 438 КПК. На думку Суду, зазначена вимога скаржника не є конкретною з урахуванням положень ст. 436 КПК.

Крім того, враховуючи положення ст. 433 КПК, Верховний Суд зазначив в ухвалі про те, що у резолютивній частині скарги засуджений ОСОБА_4 , крім вказаних вимог, ставив питання про дослідження в повному обсязі доказів і показання свідків у кримінальному провадженні, посилався на фальсифікацію провадження на досудовому слідстві, на незаконне знищення доказів у провадженні, однак в силу статей 433, 438 КПК зазначене не відноситься до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду.
Відповідно до ч. 1 ст.436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 4 березня 2020 року засуджений ОСОБА_4 не врахувавши положення зазначених норм КПК, подав скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, при цьому не зазначив вимоги до суду касаційної інстанції в частині оскарження ухвали апеляційного суду, про надання якої він зазначив у додатках до попередньої касаційної скарги.
Крім того, ОСОБА_4 не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість наданої ним ухвали суду апеляційної інстанції, з урахуванням положень статей 412 414, 438 КПК.

Отже, вказана ним вимога в попередній і повторній скаргах про скасування лише вироку суду першої інстанції, не є конкретною з урахуванням положень ст. 436 КПК.

Згідно із положеннями ч.1 ст.424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені, в тому числі щодо вироків місцевих судів.
Тому, з урахуванням положень зазначеної норми КПК, не є можливим перевірити доводи засудженого ОСОБА_4 у його скаргах щодо незаконності лише вироку суду першої інстанції, без зазначення належних обґрунтувань і вимог щодо ухвали апеляційного суду, якою вирок був переглянутий в апеляційному порядку та змінений в частині кваліфікації його дій та призначення покарання.
За таких обставин засуджений ОСОБА_4 не усунув в повному обсязі недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі касаційного суду.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК та підлягає поверненню.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 серпня 2019 року, який ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року змінено в частині кваліфікації його дій та призначення покарання, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3