Справа № 539/1404/20
Провадження № 1-кп/539/164/2020
ВИРОК
іменем України
12 червня 2020 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргорода Полтавської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, який має середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :
28.05.2015 року вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
26.08.2015 року вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі;
13.12.2017 року звільнився з місць позбавлення волі згідно ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчук від 05.12.2017 року умовно достроково на невідбутий строк покарання 2 роки 1 місяць 22 дні позбавлення волі
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
19.03.2020 року приблизно о 21 год. ОСОБА_4 прибув до господарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , де на території господарства у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_9 , якому він вирішив нанести тілесні ушкодження.
В подальшому, у вказаному місці та час, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, руками та ногами наніс численні удари в область голови та тулубу ОСОБА_9 , що згідно висновку судово-медичної експертизи № 56 від 23.04.2020 спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді: в правій скроневій ділянці, в правій тім`яній ділянці, в правій потиличній ділянці, в лівій потиличній ділянці, крововилив під тверду мозкову оболонку у вигляді рідкої крові і темно-червоних рихлих згортків не щільно фіксованих до твердої мозкової оболонки загальним об`ємом до 120 мл в лівій і правій тім`яно- скронево-потиличній ділянці з розповсюдженням на середню і задню черепно- мозкову ямки (після трепанації справа видалено «гостра субдуральна гематома в рідкій частині та згустків, видалена загальним об`ємом близько 200 мл»), тотальний крововилив під м`яку мозкову оболонку правої півкулі в лобно- тім`яно-скронево-потиличних долях справа з крововиливом у речовину головного мозку в правій тім`яно-потиличній долі по конвекситальній поверхні та із розчавленням і крововиливом у речовину головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку мозочку зліва і мозочку справа, крововилив під м`яку мозкову оболонку в потилично-тім`яній долі лівої півкулі по конвекситальній поверхні з крововиливом у речовину головного мозку, лінійний перелом кісток склепіння з переходом на основу черепа, гематома навколо лівого ока з садном на верхній повіці біля зовнішнього кута лівого ока, крововилив у білочну оболонку лівого очного яблука у зовнішнього кута ока, садно в області лобу зліва над бровою, синець в області перенісся і спинки носу, перелом кісток носу, гематома навколо правого ока з садном на нижній повіці у зовнішнього кута ока, крововилив у білочну оболонку правого очного яблука у зовнішнього кута, садно в області верхньої губи справа, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи справа, крововилив з забитою раною на слизовій оболонці нижньої губи зліва, переривчасте садно в області правої щоки, які носять характер при життєвості і відносно до живої особи лише в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, а в даному випадку призвели до смерті потерпілого.
Крім цього, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_9 синці: по передньо- зовнішній поверхні правого плечового суглобу, по розгинаючій поверхні правого передпліччя в середній третині синець, по зовнішній поверхні правого передпліччя в нижній третині синець з садном, по тильній поверхні правої кисті в проекції п`ясних кісток у основи 1-го пальця синець, по зовнішній поверхні лівого плечового суглобу синець, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу синець, по задній поверхні лівого плеча в нижній третині синець, по розгинаючій поверхні лівого передпліччя в середній третині синець, по зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині синець, по ліктьовій поверхні лівого передпліччя в нижній третині синець, попередньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглобу синець; садна: по зовнішній поверхні правого передпліччя у верхній третині два поруч розташованих садна у вертикальному напрямку, по задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині овальної форми садно, по розгинаючій поверхні лівого передпліччя в нижній третині садно лінійної форми у вертикальному напрямку, по променевій поверхні лівого передпліччя в нижній третині садно неправильно-овальної форми, по тильній поверхні у основи 2 пальця лівої кисті садно, які носять характер при життєвості та як самі по собі так і в сукупності відносно до живої особи мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 56 від 23.04.2020 ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілого.
Своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, погодився з висунутим відносно нього обвинуваченням та його правовою кваліфікацією. Пояснив, що 19.03.2020 року приблизно о 21 годині, будучи в нетверезому стані, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прибув до господарства по АДРЕСА_2 з метою перевірки того хто там проживає. Вказаний будинок належить матері ОСОБА_10 , а колишня дружина ОСОБА_11 його орендувала. У дворі даного будинку знаходився потерпілий з товаришем та дві жінки, одна з яких є колишньою дружиною ОСОБА_11 . Довгаль пішов із колишньою жінкою розмовляти до будинку, ОСОБА_10 розмовляв із товаришем потерпілого. Він розмовляв з ОСОБА_12 . Потім почав наносити ОСОБА_12 тілесні ушкодження. ОСОБА_12 втратив свідомість, він його приводив ляпасами у свідомість. Потім разом із ОСОБА_10 вивели ОСОБА_12 за подвір`я.
Цивільні позови ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої потерпілому ОСОБА_9 внаслідок кримінального правопорушення визнав в частині матеріальної шкоди в розмірі 14 877,22 грн. Щодо моральної шкоди не погодився з її розміром.
Потерпіла ОСОБА_6 , яка являється матір`ю потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримала цивільний позов в повному обсязі. Пояснила, що обвинувачений вбив її дитину без жодних причин, він не може пояснити, що стало приводом для такого жорстокого побиття. ОСОБА_4 залишив їх з чоловіком без сина, а онуку без батька.
Потерпілий ОСОБА_7 , який являється батьком потерпілого ОСОБА_9 , у судовому засіданні підтримав цивільний позов. Пояснив, що через вбивство сина у нього трапився інфаркт.
Виходячи з того, що обвинувачений винуватим себе визнав у повному обсязі за інкримінованим злочином, дав суду показання, які є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження, суд, переконавшись у правильному розумінні учасниками процесу змісту обставин справи та наслідків недослідження всіх доказів по справі, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважає достатнім обмежитися допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд констатує, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повною мірою, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисні дії, які виразилися у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинуваченим вчинено злочин, який віднесений до категорії тяжких злочинів, він раніше неодноразово судимий, вчинив злочин через 1,5 місяці після закінчення строку умовно дострокового звільнення за вчинення попереднього злочину, офіційно не працює, на обліках у лікаря-нарколога та невропатолога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.
В той же час, зважуючи на особливості даного конкретного злочину і обставини його вчинення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 хоча й визнавав свою провину у пред`явленому йому обвинуваченні та давав показання щодо обставин вчинення злочину, але щиро не розкаявся, оскільки його поведінка в судовому засіданні при допиті стороною обвинувачення, потерпілими, судом, в тому числі неможливість пояснити, що саме стало приводом для нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, не свідчила про критичну оцінку засудженим вчиненого ним злочину та будь-якого жалю з приводу вчиненого. Слова обвинуваченого про те, що він кається є лише намаганням пом`якшити покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Наведені факти, на переконання суду, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було заявлено цивільні позови. Позови мотивовані тим, що внаслідок вчиненого щодо їх сина ОСОБА_9 злочину вони зазнали матеріальної та моральної шкоди, яку обвинувачений не відшкодував.
Батько потерпілого, ОСОБА_7 , в цивільному позові вказує, що після втрати сина ОСОБА_9 , у нього трапився серцевий напад, внаслідок якого він лікувався в кардіологічному відділенні КП «ЛЛІЛ» в період з 29.03. 2020 року по 08.04.2020 року з діагнозом ІХС, інфаркт міокарда. Понесені ним матеріальні витрати на лікування згідно доданих чеків становлять 4120 грн 50 коп, які він просить стягнути з обвинуваченого. Крім того йому була завдана моральна шкода, яку він пов`язує із втратою сина, переживаннями, які позначили негативні зміни у його житті, на житті його родини, підірвавши його здоров`я. Завдану моральну шкоду потерпілий оцінює в 200000 грн.
Вирішуючи питання щодо цивільних позовів суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в розмірі 4120 грн. 50 коп, суд не погоджується з його доводами, оскільки ним не доведено, що захворювання, яке він вважає отриманим після смерті сина, було безпосередньо пов`язано саме з неправомірними діяннями ОСОБА_4 .
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » (далі Постанова) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань ними.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнали потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у їх житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування позивачам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спричиненої їм неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди є сума по 200000,00 гривень кожному, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили суд залишає без змін, що обумовлено наявними ризиками втечі обвинуваченого та забезпеченням реального виконання вироку, що пов`язаний із відбуванням покарання у місцях позбавлення волі.
Судові витрати пов`язані із залученням експерта відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дати затримання, тобто з 20.03.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.
В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.
Речові докази: зіскоб РБК з ґрунту перед подвір`я та контроль до нього; змив РБК з ґрунту перед подвір`ям та контроль до нього; змив РБК із шифера та контроль до нього; запальничку оранжевого кольору «Cricket»; змив РБК з ґрунту за домогосподарством та контроль до нього; шифер зі слідами РБК з подвір`я; змив РБК з ґрунту на подвір`ї та контроль до нього; дерев`яну биту; палку резинову; куртку чорно-камуфльовану зі слідами РБК; кофту сірого кольору із капюшоном; шапку зеленого кольору шерстяну; штани спортивні чорного кольору із надписом «Power»; кросівки біло-зелених кольорів із емблемою «Nike»; зрізи нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом, які поміщено до двох паперових конвертів, жилетку синьо-голубого кольору, футболку сірого кольору, кофту червоного кольору, сітчасту тканину зі слідами РБК, джинси синього кольору, чоловічі кросівки з чорними та салатовими вставками, одну пару бавовняних носків, які знаходяться в кімнаті речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - знищити.
Мобільний телефон марки Самсунг чорного кольору, який знаходиться в кімнаті речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, - повернути потерпілим.
Наручний годинник, який знаходиться в кімнаті речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, - повернути обвинуваченому.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту одержання ним копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1