СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
Справа № 760/169/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
09 січня 2020 року в м. Києві слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 матеріали клопотання про накладення арешту на майно, вилучене під час обушку в кримінальному провадженні № 0000030 від 30.06.2017 за ч. 3 ст. 212 КК України.

ІІ. Мотивувальна частина
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно та передачу речових доказів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, подане в рамках кримінального провадження № 0000030 від 30.06.2017 за ч. 3 ст. 212 КК України.

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно - сукциніт (викопну смолу) у кількості 5183кг з метою забезпечення збереження речових доказів та передачу вказаних речових доказів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

На думку слідчого судді клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1.збереження речових доказів,

2.спеціальної конфіскації,

3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи,

4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, в клопотанні слідчим не обґрунтовано, які саме ознаки речових доказів містить вилучене в 2014 році майно в розрізі обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні (умисне ухилення від сплати податків в період 2012-2013 років), що позбавляє можливості слідчого суддю перевірити відповідність вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України.

Крім того, відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Згідно ч. 7 ст. 100 КПК України, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу.

Слідчий в поданому клопотанні зазначає про необхідність передачі речових доказів в кримінальному провадженні № 0000030 від 30.06.2017 в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, з метою здійснення заходів з управління ними та з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Разом з тим, клопотання слідчого не містить доказів вартості майна, яке підлягає передачі в управління (завіреної копії Акту оцінки в№407790-ю від 18.07.2018), що суперечить вимогам ст. 100 КПК України, а також даних про відповідність даного майна критеріям ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», що, на думку слідчого судді, може свідчити про відсутність підстав для передачі речових доказів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його прокурору на підставі ст. 172 ч. 3 КПК України для усунення недоліків.

ІІІ. Резолютивна частина
Керуючись ст. ст. 100, 170, 171 КПК України, слідчий суддя ухвалив:

1.Клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно та передачу речових доказів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, подане в рамках кримінального провадження № 0000030 від 30.06.2017р. за ч. 3 ст. 212 КК України, повернути начальнику відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_3 та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

2.Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: