Справа № 621/3497/19
Пр. № 1-кп/621/354/19
ВИРОК
Іменем України

20 грудня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000958 від 29.10.2019 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Геніївка Зміївського району Харківської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,

обвинувачений за ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин проти охоронюваних кримінальним законом суспільних відносин власності за таких обставин.

24.10.2019 близько 14:00 години, перебуваючи в с.Занки Зміївського району Харківської області у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на території Фермерського господарства «Строгого Олександра Федоровича» знаходяться металеві елементи складу №3 залізничного навантаження, в той же день та час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом розбиття бетонних елементів складу №3 залізничного навантаження за допомогою кувалди, викорчував з них металеві елементи, які шляхом вільного доступу викрав з неогородженої території вищевказаного фермерського господарства, тим самим вчинив крадіжку елементів складу №3 залізничного навантаження (металоконструкції) з чорного металу загальною вагою 100 кг, загальною вартістю згідно з висновком експертизи №3676/19 від 04.11.2019 - 525 грн

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив Фермерському господарству «Строгого Олександра Федоровича» матеріальну шкоду на суму 525 гривень.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні крадіжки таємного викрадення чужого майна визнав повністю, обставини скоєння кримінального правопорушення навів аналогічні викладеним в установочній частині вироку та в обвинувальному акті, та зазначив, що кувалду приніс з дому, а вкрадені металеві елементи погрузив на свій велосипед та повіз додому, але по дорозі зустрів охоронця та директора господарства, яким віддав вкрадений метал та попросив вибачення. Обвинувачений зауважив, що щиро розкаюється, засуджує себе, більше такого не повториться, готовий понести покарання, зазначив також, що офіційно працює продавцем в магазині «Посад» та готовий сплатити штраф.

Крім того, обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи та обставини скоєння кримінального правопорушення не оспорює.

Потерпілий, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просить не викликати його в судове засідання, претензій до обвинуваченого не має, майно йому повернуто, що, враховуючи положення ст.325 КПК України та думку прокурора, обвинуваченого, не перешкоджає проведенню судового розгляду без потерпілого.

Суд зазначає, що показання обвинуваченого, надані в судовому засіданні, є послідовними та логічними, а тому не викликають у суду сумніву в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, переконавшись, що учасники судового провадження вірно розуміють зміст обставин провадження, сумніви в добровільності їх позицій відсутні, роз`яснивши учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржити такі обставини в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу, проти чого учасники судового провадження прокурор та обвинувачений не заперечували.

З огляду на викладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним таємного викрадення чужого майна (крадіжки). Такі дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, в тому числі враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, який критично ставиться до своїх дій, визнав свою вину та проявив готовність нести кримінальну відповідальність .

У суду відсутні підстави для визнання обставиною, що пом`якшує покарання , активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ані в обвинувальному акті, ані в судовому засіданні учасниками справи не наведено, які саме дії обвинуваченого свідчать про активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг за місцем проживання на нього не надходило, одружений та має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі слів обвинуваченого працевлаштований продавцем магазину «Посад».

На підставі викладеного, враховуючи щире каяття обвинуваченого та відсутність обставин, що істотно підвищують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.

На переконання суду призначення обвинуваченому саме такого покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Процесуальні витрати на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

До набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за залучення експерта в розмірі 300 гривень (триста гривень), перерахувавши їх на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000958 від 29.10.2019:

- передані на зберігання працівнику ФГ «Строгий О.Ф.» - начальнику охорони ОСОБА_6 , повернути власнику ФГ «Строгий О.Ф.»;

-передані на зберігання до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1