Провадження1-кп/4910/29/19
08 липня 2020 року м.Київ
Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Чернухине Перевальського району Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України,
У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.
У своєму клопотанні адвокат посилається на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам чинного КПК України. Обґрунтовує своє клопотання тим, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення. Так, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України. Вважає, що пособник не може брати безпосередньої участі у вчиненні злочину. Жоден із кваліфікуючих ознак ст. 27 та ст.28 КК України у мотивувальній частині не вказані, а обставини, які викладені, вказують на вчинення ОСОБА_11 самостійного кримінального правопорушення, тому обставини викладені в обвинувальному акті, суперечать статті, на яку посилається сторона обвинувачення. Крім того, диспозиція ст. 364 КК України не знайшла свого підтвердження у формулюванні обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті описані законні дії ОСОБА_7 , які вона виконувала в межах своїх посадових обов`язків, з метою належного виконання покладених на неї функцій, тому є незрозумілим в чому саме полягає пособництво у зловживанні службовим становищем. Також посилалися на те, що крім пособництва, обвинувальний акт повинен містити названі в диспозиції ст. 364 КК України ознаки, викладення обвинувачення у зрозумілій та доступній формі. Адвокат звертає увагу, що в обвинувальному акті не відображено конституючі ознаки, які прямо названі в диспозиції ст. 364 КК України, а мотивувальна частина обвинувального акта не містить відомостей про обставини самого правопорушення, а тому це впливає на доступність та зрозумілість обвинувачення. Адвокат вважає, що розгляд справи без належного формулювання змісту обвинувачення, протиріччя між його мотивувальною частиною та правовою кваліфікацією діяння особи, а також відсутністю правової кваліфікації дій осіб, які, як вважає прокурор, вчинили пособництво, та подія кримінального правопорушення міститься у документі, є прямим та беззаперечним порушенням права на захист. Недотримання наведених обставин, порушує принцип законності, диспозитивності та право на захист. Враховуючи наведене просила обвинувальний акт повернути прокурору.
Також, адвокат ОСОБА_8 подала клопотання про повернення обвинувального акта прокурору та зазначила про те, що він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, з тих підстав, що невірно та неповно викладено анкетні дані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , неповністю викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, зокрема час та місце вчинення кримінального правопорушення, які посадові обов`язки використані у супереч інтересам служби, не вказано в чому саме вбачається суб`єктивна сторона кримінального правопорушення за ст. 364 КПК України, не визначено форму вини, не зазначено у чому полягає попередня змова, відсутні відомості про інших осіб співучасників, не конкретизовано конкретних дій кожного із співучасників, відсутнє формулювання обвинувачення, правова кваліфікація викладена не чітко і не конкретно. За твердженням захисника, зазначене порушує право на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду. Крім цього реєстр матеріалів досудового розслідування, оформлений неналежним чином, містить протиріччя та неповний перелік процесуальних дій і процесуальних рішень.
Адвокат зазначає, що наведені недоліки обвинувального акта суперечать принципу верховенства права та практиці ЄСПЛ, тому просила задовольнити клопотання.
Зазначені клопотання підтримали інші захисники та обвинувачені.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, звернув увагу, що обвинувальний акт містить всі передбачені КПК України вимоги до такого процесуального рішення. Зазначив, що захисники посилаються на загальні терміни, як на порушення права на захист, так і на невідповідність акта вимогам ст. 291 КПК України.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, колегія суддів керується наступним.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Відповідно до вимог частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Як вбачається із змісту пункту 5 частини другої статті 291 згаданого Кодексу, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які прокурор вважає встановленими.
Відповідно до ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому (п.2 Постанови ВС від 24.11.2016 у справі № 5-328кс16).
Отже, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є дискреційним повноваженням прокурора, яке він вважає встановленими, тому суд не вбачає у цьому підстав для повернення обвинувального акта. Інші обставини, на які посилається сторона захисту, як на недоліки, будуть предметом розгляду у судовому засіданні і у залежності від їх встановлення та доведеності, судом буде прийнято відповідне процесуальне рішення.
Суд також звертає увагу на те, що неточність анкетних даних у обвинувальному акті, неточність та неповнота реєстру матеріалів досудового розслідування не може бути підставою для повернення обвинувального акта.
У ч. 2 ст. 291 КПК України зазначено перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт. Проте ч. 3 ст. 314 КПК України зазначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, а саме повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. За таких обставин, колегія суддів вважає, що неточність анкетних даних зазначених в обвинувальному акті на які посилається сторона захисту, дозволяє ідентифікувати обвинувачених і не впливає на їх процесуальний статус та не обмежує їх права у даному кримінальному провадженні. Неточність анкетних даних не свідчить про безумовну невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України. Що стосується неточності та неповноти реєстру матеріалів досудового розслідування, то з цього приводу колегія суддів зазначає, що через відсутність у розпорядженні суду всіх матеріалів досудового розслідування, колегія суддів позбавлена можливості оцінити повноту реєстру матеріалів досудового розслідування, крім цього, підставою для повернення обвинувального акта прокурору є невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, а не реєстру матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні в цілому відповідає вимогам статті 291 КПК України. Тому відсутні підстави для його повернення прокурору.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає, а тому клопотання захисників задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 290, 291, 314 КПК України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3