Справа № 212/7677/18
У Х В А Л А

23 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України, -
встановив:
У провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки вважає, що не зменшились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений можепродовжити злочинну діяльність, оскільки існує обґрунтована підозра у вчиненні ним ряду умисних корисливих злочинів в період умовно дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком. Крім того, матиме змогу незаконно впливати на свідка, який ще не допитаний в судовому засіданні, а також ухилитись від явки до суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили змінити на домашній арешт.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 60 днів, при цьому враховує, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу.
Судом встановлено, що 31.10.2019 року обвинуваченому ухвалою суду було продовжено строк тримання під вартою на строк до 29.12.2019 року.
Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Обговорюючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, якою передбачено, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою. (п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Суд враховує, що ОСОБА_4 висунуто обвинувачення, у вчиненні ряду середньої тяжкості та тяжких злочинів проти власності. При цьому, обвинувачений, будучи раніше неодноразово засудженим, на шлях виправлення не став, та маючи не зняту і не погашену судимість знову обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду тяжких умисних корисливих злочинів проти власності в період умовно дострокового звільнення за попереднім вироком.

Отже, наявність судимості у особи з урахуванням правових позицій ЄСПЛ (п.34 Рішення ЄСПЛ «Сельчук проти Турції», п.9 рішення ЄСПЛ «Мацнеттер проти Австрії») свідчить про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.

При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою або на підтвердження міцних сімейних, соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявності родини й утриманців, наявності місця роботи чи навчання суду не надано.

Отже, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати і не зменшились на час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою, яке є виправданим, оскільки наявний високий ступень ризику ухилення та переховування обвинуваченого від суду, ризику можливого вчинення інших тяжких кримінальних правопорушень, а ризики незаконного впливу свідка, який ще не був допитаний в судовому засіданні, тому суд вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження.
Таким чином, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на строк, що не може перевищувати 60 днів.
Керуючись ст. ст. 177, 181, 331 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого - задовольнити.
Продовжити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 21 лютого 2020 року включно.
В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з моменту проголошення. Обвинуваченим, що утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1