У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Борзя Читинської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. ч. 2, 4 ст. 190 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
потерпіла ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2020 року відносно ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб, а саме до 26.06.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою змінити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ОСОБА_5 протягом значного проміжку часу знаходиться під вартою, у зв`язку з чим, судом має бути розглянута можливість застосування відносно нього альтернативного запобіжного заходу.
Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ідентичне попередньому, кожного разу, як підстави для продовження запобіжного заходу, зазначається тяжкість пред`явленого обвинувачення, відсутність постійного місця роботи та проживання у м. Миколаєві. Однак, посилання на тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою.
Посилання суду на тяжкість покарання є формальним, та таким, що не підтверджується документально, а тому не заслуговує на увагу.
Відмічає, що обвинувачений ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дитину, постійне місце проживання в м. Запоріжжі, численні захворювання, продовжує перебувати у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, через пандемію коронавірусу, існує реальна загроза життю та здоров`ю останнього.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000606, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч .2 ст. 190, ч. ч. 2, 4 ст. 190 КК України.
Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час він не зменшився та не відпав.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинів, один з яких є особливо тяжким, за обтяжчуючих обставин відносно особи похилого віку, раніше судимий за вчинення аналогічного тяжкого злочину проти власності, до затримання не працював, не мав іншого стабільного джерела доходів, наявний ризик можливості вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеному ризику.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілу, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000606, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч .2 ст. 190, ч. ч. 2, 4 ст. 190 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинів, один з яких є особливо тяжким, за обтяжчуючих обставин відносно особи похилого віку, раніше судимий за вчинення тяжкого злочину проти власності, до затримання не працював, не мав іншого стабільного джерела доходів. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність зазначеного ризику.
З урахуванням тяжкості злочинів та наявністю ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаному ризику.

Посилання апелянта на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця мешкання та численних захворювань не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених ст. 177 КПК України. До того ж, на даний час сторона захисту не надала в апеляційному суді доказів наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та будь-яких даних на підтвердження того, що ОСОБА_5 хворий та не може отримувати належне лікування в умовах утримання в слідчому ізоляторі.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3