Справа № 336/7031/19
Провадження № 1-кп/336/336/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисниці ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з незакінченою вищою освітою, неодружений, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-01.06.2001 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.17,ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 17, ч. 2 ст. 83, ч. 2 ст. 143, ч.2 ст. 42 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 12.02.2004 року з Софіївської ВК Дніпропетровської області по відбуттю терміну покарання;

-06.04.2005 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190. ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 10 місяців. Звільнений 08.08.2006 року з Білоцерківської ВК в Київській області умовно-достроково; не відбутий термін 3 місяці 17 днів;

-20.12.2007 року Вишгородським районним судом Київській області за ч.2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. Звільнений 19.09.2008 року по відбуттю терміну покарання;

-26.05.2009 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. Звільнений 09.08.2010 року по відбуттю терміну покарання;

-10.10.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений з випробувальним терміном 3 роки;

-28.09.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. Звільнений 08.02.2014 року з Березанської ВК в Київській області;

-14.01.2013 року Староконстантинівським районним судом Хмельницької області за ч. 2ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення корисливих злочинів у сфері проти власності, 29.07.2019 року приблизно о 14 годинні 30 хвилин, знаходячись біля стаціонарного телефону з номером НОМЕР_1 , розташованого за адресою місто Запоріжжя по вулиці Анголенко, будинок №14-А, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, зателефонував на стаціонарний телефон з абонентським номером НОМЕР_2 , яким користуються служителі Свято-Андріївського собору Запорізької єпархії УПЦ, та представившись директором Департаменту культури, туризму, національностей і релігії Запорізької міської ради, шляхом обману запропонував представнику собору ОСОБА_6 , під приводом збору грошових коштів для допомоги воїнам антитерористичної операції на сході України передати його представнику грошові кошти у розмірі 500 гривень.

Отримавши згоду на передачу коштів по телефону, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами, приблизно о 15 годинні 15 хвилин, прибув до Свято-Андріївського собору Запорізької єпархії УПЦ, який розташований за адресою м. Запоріжжя пр. Моторобудівників, буд. 50, знайшовши чергового собору, який був попереджений настоятелем собору про можливість звернення за вказаним фактом та отримати від останнього грошові кошти, в розмірі 500 гривень дві купюри по 200 гривень, одна купюра 50 гривень, дві купюри номіналом 20 гривень, одна купюра номіналом 10 гривень, після чого разом з отриманими грошовими коштами направився на вихід з території собору, де був зупинений працівниками поліції, таким чином вчинив всі дії, що вважав за необхідні, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин що не залежали від його волі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся у вчиненому та повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Пояснив, що приїхав до м. Запоріжжя, бо в нього помер батько та необхідно було оформляти документи, а грошей для цього в нього не було, тому він і вирішив вчинити злочин. Так він особисто подзвонив до церкви та представився чиновником, зазначивши, що збирає кошти для допомоги воїнам антитерористичної операції. Після того як отримав 500,00 грн. не встиг ними розпорядитися, оскільки його затримали працівники поліції. Просив його суворо не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява останнього за змістом якої він просить розглядати справу без його участі, цивільний позов не заявляв, покарання просить призначити на розсуд суду.

Відповідно до частин 3, 4 статті 349, статті 351 Кримінального процесуального кодексу України суд, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, поданих на підтвердження події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 190 КК України як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, що віднесений до злочинів середньої тяжкості, те, що злочин не закінчений, та враховує відомості про особу обвинуваченого - раніше неодноразово судимого, офіційно не працевлаштованого, на обліку у психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, суд відносить: щире каяття, повне визнання провини.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені статтею 67 Кримінального кодексу України, суд не встановив.

Суд, приймаючи до уваги вищенаведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 статтю 75 Кримінального кодексу України та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки його виправлення, на думку суду, можливе без реального відбування покарання.
Цивільний позов не заявлено, витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжній захід відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві не обирався. Під час судового провадження клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому від сторони обвинувачення не надходило. Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироку законної сили суд не вбачає.

Керуючись частиною 3 статті 349, статтями 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Згідно із правилами статей 75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням строком на 2 роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме:

-грошові кошти номіналом 200 гривень ХА9915676, грошові кошти номіналом 200 гривень УИ5842923, грошові кошти номіналом 50 гривень ФВ 7813696, грошові кошти номіналом 20 гривень ТВ7106730, грошові кошти номіналом 20 гривень ЮВ 2765948, грошові кошти номіналом 10 гривень ЦП 0205087, що знаходяться в камері схову Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

-грошові кошти номіналом 1 гривня УВ 2266049, грошові кошти номіналом 1 гривня УД0710597, грошові кошти номіналом 1 гривня УУ2402400, грошові кошти номіналом 1 гривня РЄ 2324490, грошові кошти номіналом 1 гривня НЗ35494396, грошові кошти номіналом 1 гривня СБ7262549, пластикова картка з пояснювальним написом lifecell та сім-картка оператора lifecell, що знаходяться в камері схову Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1