Справа №489/6464/19
Провадження №1-кп/489/511/20
ВИРОК
іменем України

12 березня 2020 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002566 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, місця проживання якого зареєстровано та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 14.07.2019 року приблизно о 21 год. 15 хв. знаходячись на проїзній частині дороги навпроти будинку АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту зі ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, застосував газовий балончик невстановленого слідством зразка, з хімічним реагентом, точний тип якого в ході досудового розслідування не встановлено, в область обличчя потерпілого, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви обох очей 1 ступеня. Вищевказаними своїми діями вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Обвинувачений надавати показання відмовився, визнав усі докази, що є у справі, учасники судового розгляду не оспорюють кваліфікації дій обвинуваченого органом досудового розслідування, обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині та у скоєному розкаявся.

З`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту фактичних обставин кримінального провадження та відсутності їх оспорювання, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Винуватість обвинуваченого підтверджується як його визнанням своєї вини у вчиненні злочину, так і тими доказами, що були зібрані органом досудового розслідування і які обвинувачений визнав в судовому засіданні відповідно до положень ст.349 КПК України.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який відповідно раніше не судимий, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире розкаяння у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого, у виді штрафу.

Цивільний позов у справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Речовий доказ флеш-карту повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя