Провадження № 1-кп/643/729/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова, в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000050, № 0003060 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогань, Харківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, ФОП « ОСОБА_9 », раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 113, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 393 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Московським районним судом м. Харкова проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст.ст. 113, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч.2 ст. 15 - ч. 1 ст.393 КК України.

ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що діючи з прямим умислом з метою ослаблення держави шляхом заподіяння шкоди обороноздатності, внутрішній безпеці України та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення, приблизно у серпні 2014 року свідомо вирішив здійснювати вибухи залізничного полотна та інших об`єктів транспортної інфраструктури. Після цього ОСОБА_9 продовжуючи свої злочинні дії займався вибором об`єктів вчинення диверсійних дій, шляхом вивчення карт місцевості безпосередніх виїздів на місцевість та приблизно в період часу з серпня 2014 року по січень 2015 року обрав для себе три об`єкти вчинення вибухів, а саме трансформатори тягової підстанції ЕЧЕ 31 ст. Зелений Колодязь ПЗ, розташованої за адресою: с. Зелений Колодязь Чугуївського району, Харківської області, вул. Південна б. 4-В; залізничного полотна перед мостом через ріку «Студенок» між залізничною станцією «Чугуєв» та станцією «Дачі» Чугуївського району Харківської області та залізничного полотна на 270-му кілометрі пікету №10 прольоту між опорами №137 та №139 перегону «Жихарь-Зміїв» поблизу зупиночного пункту «Аксютівка» Зміївського району Харківської області.

В подальшому ОСОБА_9 виготовивши із придбаного ним «пластиду» вибухові пристрої, 15.02.2015, 09.03.2015 та 06.04.2015 здійснив вибухи на вищевказаних об`єктах залізничного транспорту, - об`єкті, якій має важливе народногосподарське та оборонне значення, тобто вчинив диверсію, - злочин, передбачений ст. 113 КК України.

Вчиненими ОСОБА_9 злочинами ДП «Південна залізниця» спричинено матеріальні збитки на суму 202 642, 90 грн.

Окрім того, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що маючи намір на незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, приблизно у серпні 2014 року, незаконно придбав у невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_10 » малогабаритний реактивний вогнемет МРО-А «Бородач» із 72,5 мм пострілом, який в подальшому незаконно перевіз та зберігав за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з серпня 2014 року по 21.04.2015 року. В ході проведення огляду у квартирі за місцем реєстрації ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 співробітниками Управління СБ України в Харківській області виявлено та вилучено малогабаритний реактивний вогнемет МРО-А «Бородач» із 72,5 мм, який належав ОСОБА_9 та зберігався у шафі однієї з кімнат квартири за вказаною адресою.

Окрім того ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що маючи намір на незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, приблизно у серпні 2014 року, незаконно придбав у невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_10 » гранату «Ф-1», яку в подальшому незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з серпня 2014 року по 21.04.2015 року. В ході проведення огляду у квартирі за місцем реєстрації ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , співробітниками Управління СБ України в Харківській області виявлено гранату «Ф-1», яка належала ОСОБА_9 та зберігалася у шафі в квартирі за вказаною адресою.

Крім цього ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що маючи намір на незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, у серпні 2014 року, незаконно придбав у невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_10 » автомат АК-74, автомат АК- 74 з підствольним гранатометом, боєприпаси, шість магазинів до автоматів, гранати для підствольного гранатомету та вибухову речовину тротил, які в подальшому незаконно зберігав за місцем своєї роботу в орендованому приміщенні ПАО «Холодмаш» за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 117. Також у січні 2015 року ОСОБА_9 , знаходячись в районі Журавлівського гідропарку м. Харкова, незаконно придбав у ОСОБА_11 вибухову речовину пластид, приблизною масою 6 кг. та 6 електродетонаторів, які в подальшому також незаконно зберігав за місцем своєї роботи в орендованому приміщенні ПАО «Холодмаш» за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 117. Зазначені вище автомат АК-74, автомат АК-74 з підствольним гранатометом, боєприпаси, шість магазинів до автоматів, гранати для під ствольного гранатомету, ОСОБА_9 незаконно зберігав за вказаною вище адресою з серпня 2014 року по 21 квітня 2015 року, вибухову речовину тротил та пластид ОСОБА_9 також незаконно зберігав у зазначений період часу, частково використовуючи її для виготовлення вибухових пристроїв, які він використовував при вчиненні 15.02.2015 року, 10.03.2015 року та 06.04.2015 року зазначених вище вибухів, а також ще двох саморобних вибухових пристроїв, які ОСОБА_9 використані не були. Крім цього, за вказаною адресою, ОСОБА_9 незаконно зберігав детонатори та корпус ручної гранати РГД-33, які були ним знайдені під час проведення розкопок на території Харківської області.

21.04.2015 року в ході проведення огляду у орендованому приміщенні ПАО «Холодмаш» за місцем роботи ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 , співробітниками Управління СБ України в Харківській області виявлено та вилучено автомат АК-74, автомат АК-74 з підствольним гранатометом, боєприпаси, шість магазинів до автоматів, гранати для підствольного гранатомету, корпус гранати РГД-33, детонатори, два пристрої с годинниковим механізмом, тротилові шашки, які належали ОСОБА_9 . Згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області №198 від 24.05.2015 року, виявлені та вилучені у ОСОБА_9 автомати є бойовою вогнепальною нарізною зброєю - автоматами Калашникова «АК-74» калібру 5,45, № НОМЕР_1 , 1986 року випуску та № НОМЕР_2 , 1982 року випуску. Автомат № НОМЕР_1 , 1986 року випуску укомплектований підствольним гранатометом «ГП-25», № НОМЕР_3 , 180 патронів є боєприпасами - проміжними бойовими патронами калібру 5,45 мм (5,45х39АК).

Крім цього ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що маючи намір на незаконне виготовлення вибухових пристроїв приблизно у серпні 2014 року та січні 2015 року, незаконно придбав вибухову речовину тротил масою 2 кг та вибухову речовину пластид приблизною масою 6 кг та 6 електродетонаторів, які в подальшому з метою виготовлення з них вибухових пристроїв зберігав за місцем своєї роботи, в орендованому приміщенні ПАО «Холодмаш», за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 117.

В подальшому, приблизно на початку лютого 2015 року, у кінці лютого - початку березня 2015 року та приблизно у березні-квітні 2015 року, ОСОБА_9 , використовуючи раніше придбані вибухові речовини та електродетонатори, виготовив саморобні вибухові пристрої, які використав під час вчинення диверсії на обкатах залізничного транспорту.

Крім цього 21.04.2015 року в ході проведення огляду у орендованому приміщенні ПАО «Холодмаш» за місцем роботи ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 , співробітниками Управління СБ України в Харківській області виявлено та вилучено два пристрої с годинниковим механізмом, утримувачі батарейок, магніт, відрізки електричних жил, звиті електричні жили, накольний механізм, батарейки, електроспалахувачі які належали ОСОБА_9 . Згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області № 121/2015 від 21.09.2015 року два пристрої с годинниковим механізмом, що складались з заряду вибухової речовини типу ПВР масами 825 та 953 грами відповідно та є не остаточно спорядженими саморобними вибуховими пристроями, які можуть бути поєднані із наданим на експертизу саморобним електродетонатором миттєвої дії та у сполученому вигляді вказані саморобні пристрої та саморобний електродетонатор утворюють конструктивно закінчений остаточно споряджений саморобний вибуховий пристрій уповільненої дії.

28.12.2017 приблизно о 13:00 ОСОБА_9 , який є обвинуваченим у кримінальному провадженні за ознаками правопорушень-злочинів, передбачених ст. 113, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, та стосовно якого 23.04.2015 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та 26.12.2017 ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду м. Харкова продовжено до 23.02.2018 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, знаходячись в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова, розташованого за адресою: м. Харків, пров. Брянський, 5, під час переведення з зали судових засідань № 10, яка знаходиться на другому поверсі будівлі вищезазначеного суду, до приміщення конвойної служби, здійснив закінчений замах на втечу з-під варти, але не довів свій умисел до кінця з причин, які не залежать від його волі, оскільки був затриманий поліцейськими БКС ГУ НП в Харківській області ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та командиром відділення БКС ГУ НП в Харківській області ОСОБА_14 .

Прокурором до суду подане клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 з тримання під вартою на особисте зобов`язання. В обґрунтування подання прокурор зазначив, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було обумовлено наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3 та 5 ч.І ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_9 , знаходячись на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів, продовжити свою протиправну діяльність або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до домовленостей між Україною та Російською Федерацією планується одночасне звільнення осіб, які підозрюються (обвинувачуються) у вчиненні злочинів або засуджені, і кримінальні провадження стосовно яких перебувають у провадженні органів досудового розслідування та судах України, на військовополонених українських військовослужбовців та заручників, які утримуються на тимчасово окупованих територіях Донецької і Луганської областей.

Зазначає, що з метою реалізації Мирного плану Президента України, на виконання завдань, покладених на Об`єднаний центр з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, встановлено, що тримання під вартою ОСОБА_9 може негативно вплинути на процес звільнення заручників з числа військовослужбовців ЗС України та інших осіб, яких було захоплено в полон у зоні проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на території Луганської та Донецької областей. Тому, сторона обвинувачення прийшла до висновку, що для досягнення вищевказаних цілей, стосовно обвинуваченого має бути змінений запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Разом з тим, відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 200 КПК України, оцінюючи сукупність обставин, а саме: міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, його скрутне майнове становище, відсутність у ОСОБА_9 судимостей, сторона обвинувачення вважає, що є підстави змінити запобіжній захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання і звернулася до суду з відповідним клопотанням.

У судовому засіданні, представник потерпілого проти задоволення клопотання заперечувала, захисники обвинуваченого вважали, що запобіжний захід обвинуваченому необхідно взагалі скасувати.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 186 КПК України, клопотання про зміну запобіжного заходу підлягає невідкладному розгляду.

Оцінюючи наявність підстав для зміни запобіжного заходу, суд керується таким.

Одними з основних засад кримінального провадження є змагальність та диспозитивність.

Так, згідно ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 4 ст. 176, ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового провадження лише прокурор наділений повноваженнями ініціювати питання щодо застосування запобіжного заходу.

Конституційним Судом України в Рішенні від 23.11.2017 року по справі № 1-28/2017 зазначено, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження. Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу). У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 Кодексу). Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам. Конституційний Суд України вважає, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на більш м`який запобіжний захід, а саме на особисте зобов`язання, суд вийде за межі судової функції та повноважень, визначених кримінальним процесуальним законодавством, порушить засади змагальності та диспозитивності кримінального провадження, принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки не просто за власною ініціативою, а й більше того - всупереч позиції сторони обвинувачення, продовжить тримання обвинуваченого під вартою, тим самим самостійно визначивши наявність підстав для такого найбільш суворого запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного суд вважає, що за наявності клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу на більш м`який, суд зобов`язаний задовольнити вказане клопотання незалежно від його обґрунтованості, за винятком ситуації, коли суд дійде висновку щодо відсутності підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, в тому числі більш м`якого, та необхідності у зв`язку з цим скасування запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо необхідності скасування запобіжного заходу колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, які є особливо тяжкими та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, питання про наявність чи відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювались до заміни суддів, не вирішено.

За таких обставин, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, визначених у клопотанні прокурора про зміну запобіжного заходу. Відповідно, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо наявності підстав для скасування запобіжного заходу, та змінює обвинуваченому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Оцінюючи позицію представника потерпілого, яка заперечувала проти зміни запобіжного заходу, суд керується таким.

Потерпілий, виходячи з положень кримінального процесуального законодавства, не є особою, яка наділена процесуальним правом ініціювати питання щодо застосування запобіжних заходів.

Враховуючи наведене, а також мотиви, викладені вище, суд приходить до висновку, що позиція потерпілого не спростовує висновків суду щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

За таких обставин суд не може визнати доводи представника потерпілого такими, що свідчать про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Враховуючи, що суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_9 , на особисте зобов`язання, обвинувачений підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 113, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 393 КК України запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду, негайно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
1)Прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою їх вимогою;
2)Не відлучатися із міста Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали суду вручити обвинуваченому та прокурору для контролю за її виконанням.
Копію ухвали направити начальнику ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для відома, Немишлянському відділу поліції ГУНП в Харківській області - для виконання.
Ухвала про зміну запобіжного заходу в окремому порядку оскарженню не підлягає.
Копію ухвали направити ДУ "Харківський слідчий ізолятор", обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3