Провадження № 1-кс/742/629/20
Єдиний унікальний № 742/1695/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Прилуки клопотання слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 10000759 від 27.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бобове Тячівського р-ну, Закарпатської області, українця, громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.289 КК України

за участі сторін кримінального провадження:
слідчий - ОСОБА_3 ,

прокурор - ОСОБА_5 ,

підозрюваний - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
І. Суть клопотання
1. 30.06.2020 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на шістдесят діб.
2. СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове слідство в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №10000759 від 27.06.2020 року, відносно незаконного заволодіння групою осіб транспортним засобом.
3. Вказані обставини органом досудового слідства попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України.
4. 27.06.2020 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку ч.1 ст.208 КПК України, а 28.06.2020 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбачено ч.2 ст.289 КК України.
5. Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливості запобігти зазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

ІІ. Позиція сторін
6. В судовому засіданні слідчий та прокурор подане клопотання підтримали з наведених у ньому підстав, наполягали на його задоволенні.

7. Підозрюваний та його захисник категорично заперечували щодо застосування запропонованого органом досудового слідства запобіжного заходу, висловивши можливість обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або ж особистого зобов`язання. Узагальнені доводи сторони захисту зводяться до недоведеності слідчим та прокурором існування заявлених ризиків, а також неправильності кваліфікації.

ІІІ. Процедура
8. Порядок застосування запобіжних заходів визначений ст.194 КПК України. Клопотання та матеріали, якими обґрунтовується органом досудового слідства необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погоджене з прокурором та у відповідності до ч.2 ст.184 КПК України надані 28.06.2020 року підозрюваному ОСОБА_4 та його захисникові.
9. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
10. Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
11. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
12. Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч.5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

IV. Оцінка слідчого судді
13. 28.06.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
14. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до вимог ст.194 КПК України зобов`язаний з`ясувати:
14.1 Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
Згідно повідомлення про підозру від 19.05.2020 року ОСОБА_8 підозрюється в незаконному заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема: заявою ОСОБА_9 про вчинення злочину, протоколом огляду місця події від 27.06.2020 року - місця вчинення злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.06.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом затримання ОСОБА_4 , а також частково показаннями ОСОБА_4 безпосередньо в судовому засіданні.

Аналіз вище наведених обставин та відомостей переконливо свідчать про існування розумної підозри скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення та на даному етапі досудового слідства є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи підозрюваного та його захисника щодо не правильності кваліфікації в рамках однієї статті на даному етапі є непереконливими, оскільки питання вагомості та допустимості зібраних органом досудового розслідування доказів не є предметом розгляду на стадії обрання запобіжного заходу.

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, оскільки це є завданням наступних етапів кримінального процесу, досудового розслідування та розгляду кримінальної справи судом.

14.2 Наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.
В поданому клопотанні слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, ризик незаконного впливу на потерпілого та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з прав людини переховування не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (п.102,107 рішення ЄСПЛ у справі «Panchenko v.Russia» від 8 лютого 2005 (заява № 45100/98). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v.Moldova» від 04 жовтня 2005 (заява № 9190/03).
Слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Максимальна санкція відповідної частини статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти до восьми років. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний є мешканцем Закарпатської області, проте на даний час проживає на території Чернігівської області без постійного місця реєстрації та офіційного джерела прибутку, відсутні міцні соціальні зв`язки, які б забезпечували його перебування за місцем фактичного перебування, в рамках іншого кримінального провадження перебуває в розшуку.
В конкретній ситуації існування ризику можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахуванням тяжкості покарання в співставленні з його характеризуючими та соціальними даними, є достатньо високим.
Доводи сторони обвинувачення про наявність ризику впливу на потерпілого або ж існування відповідних важелів впливу на нього зі сторони ОСОБА_4 , окрім загальних формулювань, жодним доказом не підтверджено.

14.3 Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, і якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора.

Пункт 1 ст.5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свобод и не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин /див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини»/.

Тримання під вартою відповідно до підпункту «c» п.1 ст.5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення /див. рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14.10.2010 року)/.

Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою /див. рішення від 4.10.2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59; «Клоот проти Бельгії» (Cloot v. Belgium, § 40,44)/.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.
Враховуючи доведеність існування ризику, передбаченого п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, відомості про особу підозрюваного, відсутність стійких соціальних зв`язків та реєстрації за фактичним місцем проживання, відсутність постійного джерела прибутку, суть та характер кримінального правопорушення, вагомість доказів, процесуальну поведінку в іншому кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вище вказаних ризиків.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи обставини та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий стан та відсутність постійного джерела прибутку, вважаю за необхідне визначити йому заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_4 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Керуючись ст.ст.131,176-179,193,194,309 КПК України, слідчий суддя
Керуючись ст.ст.131,176-179,193,194,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 10000759 від 27.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, до підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Строк дії ухвали визначити до 26 серпня 2020 року.
Зобов`язати слідчого, який вніс клопотання повідомити родичам затриманого про взяття під варту.
Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, направити начальнику Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області для виконання, слідчому та прокурору - для відому.
Визначити розмір застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 63 060 (шістдесят три тисячі шістдесят) грн.
Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: одержувач ТУ ДСА України в Чернігівській області, , банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, р/р №5960, призначення платежу: Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області, провадження №1-кс/742/629/20 (єдиний унікальний №742/1695/20), прізвище, ім`я, по батькові особи, яка вносила кошти, та прізвище, ім`я, по батькові особи, на користь якої внесено кошти (за яку внесено заставу).
Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:
прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою у кримінальному провадженні №10000759 (залежно від стадії кримінального провадження);
- не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований (проживає) без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання або роботи;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні №10000759 з приводу обставин інкримінованого йому злочину в усіх випадках, крім спільної участі у слідчих та процесуальних діях.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 26 серпня 2020 року.
Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, та виконання останнім покладених ухвалою слідчого судді обов`язків.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 9 год. 00 хв. 02.07.2020 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1