Ухвала
11 червня 2020 року
м. Київ

справа №318/292/18
провадження № 51-2753ск20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор висловлює вимогу про перегляд у касаційному порядку вказаного судового рішення.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Положеннями ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції можуть бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Частиною 1 ст. 433 КПКпередбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як убачається з касаційної скарги, прокурор, окрім іншого, посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що не є предметом дослідження суду касаційної інстанції. У той же час прокурор не вказав на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування судового рішення з огляду на положення статей 412, 413, 433 КПК, та належним чином не обґрунтував своїх доводів.
Крім того, подана касаційна скарга містить істотні суперечності. Так, у мотивувальній частині прокурор не погоджується з вироком суду першої інстанції, при цьому в резолютивній частині касаційної скарги ставить питання про скасування лише ухвали апеляційного суду.
Отже, касаційна скарга прокурора не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.
Залишення касаційної скарги без руху не перешкоджає відкриттю касаційного провадження за умови усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, якщо скарга надійде у межах строку, визначеного ст. 426 КПК, або не пізніше п`ятнадцятиденного строку з дня одержання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху та надати для усунення вищезазначених недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог Верховного Суду касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3