Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/562/20
У Х В А Л А

24.04.2020м.Красилів

Слідчий суддя Красилівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про знищення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000511,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2020 року старший слідчий СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про знищення речового доказу, а саме дві частини пластикової пляшки, із залишками невідомої речовини.

Вивчивши подане клопотання та надані до клопотання матеріали, якими обґрунтовується необхідність знищення речових доказів, слідчий суддя доходить таких висновків.

Під час розгляду клопотання встановлено, що 27.04.2018 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК Україи, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Проте питання щодо речових доказів не вирішено.

Положеннями п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Норми чинного КПК України наділяють слідчого правом на закриття кримінального провадження, в тому числі і за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте при цьому не відносять до його повноважень вирішення питання про долю речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому КПК України повноваження слідчого судді передбачає та регулює лише щодо стадії досудового розслідування, а не до початку такої стадії та не після її завершення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на час його внесення на розгляд слідчого судді кримінальне провадження, по якому ставить питання вирішення долі речових доказів, закрито, відповідно стадія досудового розслідування завершена, а отже слідчий суддя не є компетентним по закінченню досудового розслідування вирішувати питання вирішення долі речових доказів, він діє в межах своїх повноважень, визначених вимогами КПК України.

Крім цього, за змістом ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду .

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області про знищення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000511 від 10.11.2018, яке закрите, слід залишити без розгляду.

Слідчий не позбавлений права звернутися до суду із клопотанням про знищення речових доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 26, 100, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про знищення речових доказів у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000511 від 10.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1