Справа № 640/8681/19
н/п 1-кп/640/789/19
Київський районний суд м. Харкова у складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_10 ,
п`ять (5) колото-різаних поранень передньої черевної стінки, проникаючих в черевну порожнину з пораненням тонкого кишківника, внугрішньочеревна кровотеча, що відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (п.2.1.3. «к» Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»);
-чотири (4) непроникаючих колото-різаних поранень передньої черевної стінки- відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) (п.2.3.1. «а», п.2.3.3. Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»);
- різану рану правого плеча - відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних (п.2.3.5. Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
ОСОБА_7 було своєчасно надано медичну допомогу, в результаті чого смерть останньої не настала.
В судовому засіданні ОСОБА_10 підтвердив, що дійсно вчинив зазначені прокурором в клопотання дії, однак пояснити про них не може, оскільки не пам`ятає як саме все відбувалось.
Потерпіла ОСОБА_7 просила не призначати ОСОБА_10 стаціонарне лікування та повернути онука додому, щоб вона за ним наглядала, вибачила онука та претензій до нього не мала.
Захисник адвокат ОСОБА_9 та законний представник ОСОБА_8 , в судовому засіданні проти застосування примусових заходів медичного характеру не заперечували, однак вважали, що станом на теперішній час буде достатнім призначення ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним режимом.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані під час судового розгляду докази, суд приходить до наступного.
Так, обставини щодо суспільно небезпечного діяння, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 підтверджуються наступними доказами, що були досліджені у судовому засіданні, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що онук- ОСОБА_10 має проблеми з психікою, отримує лікування, однак перестав на той час приймати ліки. Вона його посварила, а він поліз на стілець, щоб повіситись, вона почала його відганяти, він штовхав її, більше вона нічого не пам`ятає, опинилась у лікарні;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що її син ОСОБА_10 в дитинстві впав та у 19 років у нього виявилась психічна хвороба- шизофренія, він перебуває на обліку, стан погіршувався, він неодноразово проходив лікування, однак знаходячись вдома не завжди приймав ліки, аресії ніколи не було, він проживає він з бабусею, яка за ним приглядає, а свідок проживає окремо.
-показаннями свідка ОСОБА_12 , допитаного в судовому засіданні, який проживає в кв. АДРЕСА_2 , та повертаючись додому бачив сусідку ОСОБА_7 , яка замивала від крові підлогу в тамбурі та сказала, що онук побив її, підняла светр та показала портанення ножем, після чого свідок викликав швидку допомогу та з сусідом надавав медичну допомогу. Потім вони зайшли до квартири ОСОБА_10 , який їх впустив, однак на них не реагував, нічого не казав, після чого його забрали психіатри.
- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що у лютому цього року, приблизно о 16-17 год. сусіди в 141 кв. щось кричали, потім він відкрив двері та побачив ОСОБА_7 яка замивала підлогу від крові та по ній також текла кров, підійшов сусід та вони викликали швидку допомогу та чекали лікарів та поліцію, ОСОБА_10 бачив, однак він був неадекватний та ні на що не реагував. Знає, що сусід ОСОБА_10 хворий на психічну хворобу, мати проживає окремо, а онук проживає з бабусею, вона говорила, що він перестав приймати ліки та хотів повіситися.
-показаннями лікаря-психіатра ОСОБА_14 , допитаного в якості свідка, який в судовому засіданні пояснив, що є на теперішній час лікарем ОСОБА_15 , в нього спостерігається ремісія, порушень режиму він не допускає, вчасно та в повному обсязі приймає ліки, у зв`язку з чим його стан значно поліпшився.
- висновком судово-медичної експертизи № 12-14/145-А/19 від 05.04.2019 р., яким зазначено, що в зв`язку з подією 16.02.2019 р.ю у ОСОБА_7 , 81 року мали місце ушкодження:
-п`ять (5) колото-різаних поранень передньої черевної стінки, проникаючих в черевну порожнину з пораненням тонкого кишківника, внугрішньочеревна кровотеча, що відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (п.2.1.3. «к» Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»);
-чотири (4) непроникаючих колото-різаних поранень передньої черевної стінки- відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) (п.2.3.1. «а», п.2.3.3. Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»);
- різану рану правого плеча - відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних (п.2.3.5. Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
Вказані вище ушкодження утворилися від багаторазової дії колююче ріжучих предметів( предмета), індивідуальні особливості яких в ушкодженнях нге відобразилися. Не виключена вірогідність того, що встановлені у Кр/ ОСОБА_16 ушкодження могли бути спричинені одним іх ножів, представлених на дослідження. Сила ударів була достатною для нанесення ушкоджень у вказаному вище об`ємі.( а.с. 57-58)
- даними, викладеними в рапорті про отримання та реєстрацію заяви, зареєстрованої в журналі Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про отримання повідомдення зі служби 102 про те, що 16.02.2019 р. о 17-59 год. за адресою АДРЕСА_1 9 поверх заявник повідомив, що сусідцібабусі онук наніс тілесне ушкодження ножем( а.с. 80)
- даними, викладеними в протоколі огляду місця події від 16.02.2019 р. кв. АДРЕСА_3 за участю ОСОБА_11 , де були виявлені та вилучені 2 ножі кухонні, нашарування речовини бурого кольору, тряпка на швабрі, лікарські засоби, змиви. ( а.с. 85-96)
- змістом протоколу огляду предметів від 22.02.209 р. паперових пакетів з лікарськими засобами та пігулками та кабелю у полімерній уплівці, які визнані речовими доказами та передані на зберігання до камери схову, згідно постанови від 22.02.2019 р. ( а.с.100-102)
- висновком експерта №14/486 -Дм/19 від 22.03.2019 р. згідно якого кров ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На марлевому тампоні зі змивом з обшивки внутрішньої сторони вхідних дверей (об`єкт №1), вилученим 16 лютого 2019 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , та на папері, в який загорнутий вказаний змив (об`єкт №2)виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Походження цієї крові від потерпілої ОСОБА_7 не виключається, оскільки, згідно довідки від 18.02.2019р. Харківської міської клінічної лікарні швидкої і невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова, група крові громадянки ОСОБА_7 - А(ІІ). Не можна також виключити можливості походження цієї крові і від ОСОБА_10 , за наявності у нього на час вказаної події тілесних ушкоджень, які супроводжувал зовнішньою кровотечею.
- висновком експерта №14/487 -Дм/19 від 20.03.2019 р. згідно якого кров ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. В змиві (об`єкт №1), вилученому 16.02.2019р. на марлевий тампон, підлоги біля ліжка за адресою: АДРЕСА_4 знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В і походження її від потерпілої ОСОБА_7 не виключається. Кров у вказаному об`єкті може походити і від гр-на ОСОБА_10 , у разі наявності у нього на час вказаної події тілесних ушкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечею. В об`єкті №2 на пакетику зі змивом, знайдена кров людини, визначити груповуналежністьб якої не виявилось можливим.
- висновком експерта №14/488 -Дм/19 від 28.03.2019 р. згідно якого кров ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На футболці (об`єкти №№1-5), вилученій 16 лютого 2019 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Походження цієї крові від потерпілої ОСОБА_7 не виключається, оскільки, згідно довідки від 18.02.2019р. Харківської місії клінічної лікарні швидкої і невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова, група крові громадянки ОСОБА_7 А (ІІ) . Не можна також виключити можлиі походження цієї крові і від ОСОБА_10 , за умови наявності у нього на і вказаної події тілесних ушкоджень, які супроводжувалися зовнішньою кровотечею.
- висновком експерта №14/485 -Дм/19 від 04.03.2019 р. Кров ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В.
- змістом протоколу доступу до речей і документів від 07.03.2019 р. ( а.с. 132-133)
- висновком судово-психіатричного експерта №141 від 14.03.2019 р. відносно ОСОБА_10 , проведеного амбулаторно, згідно висновків якої ОСОБА_10 потребує проведення стаціонарної судово-психітатричної експертизи ( а.с. 138-142)
- змістом протоколу огляду предметів від 12.03.2019 р. гамаш та светра потерпілої, які визнані речовими доказами та передані на зберігання до камери схову, згідно постанови від 12.03.2019 ( а.с. 144-148)
змістом постанови про визнання речовими доказами ножів та передачу їх на зберігання до камери схову Київського ВП ГУНП в Харківській області( а.с. 163-164)
Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння, яке вказане у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 закінчероому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.
Вивченням особи ОСОБА_10 встановлено, що він раніше не судимий, холостий, дітей не має, не працює, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно.
Згідно довідки КНП «МПНД№3» ОСОБА_10 спостерігається в МПНД№3 з 2011 р. діагноз: Гострий поліморфний психотичний розглад з симптомами шизофренії ( а.с. 103)
Згідно довідки від 19.02.2019 р. КНП «МПНД№3», ОСОБА_10 , перебуває на стаціонарному лікуванні з 16.02.2019 р. по теперішній час (18.02.2019 р.) у психіатричному відділенні для дорослих №4,з діагнозом:Шизофренія параноїдна форма неперервний тип перебігу, в примусовому порядку на піставі рішення Московського районного суду м Харкова від 19.02.2019. Лікуючий лікар ОСОБА_10 , лікар - психіатр ОСОБА_17 . Строки лікування хворого наразі передбачити неможливо. Попередня госпіталізація ОСОБА_10 в період з 29.05.2011 по 20.07.2011р., з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії ( а.с. 107)
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №241 від 19.04.2019 р. проведеного стаціонарно, ОСОБА_10 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_10 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_10 відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру- госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом (.а.с 157-162 ).
Допитана в судовму засіданні експерт ОСОБА_18 підтвердила висновки вищевказаної експертизи та зазначила, що при вирішенні питання про вид нагляду психіатричного закладу особі, експертами приймається до уваги тільки психічний стан особи.
Відповідно до ст. 18 КК України, суб`єктом злочину є фізична осудна особа.
Згідно ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4)госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 513 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
При цьому, при виборі виду примусових заходів медичного характеру суд оцінює суспільну небезпеку хворого та керується принципом необхідності і достатності для попередження скоєння хворим повторного суспільно небезпечного діяння. Ступінь суспільної небезпеки психічно хворого визначається на підставі аналізу тяжкості вчиненого діяння і типу його суспільної небезпеки (активний тип чи пасивний).
Першою ознакою, що впливає на вибір виду примусового заходу медичного характеру, є тяжкість діяння. Так, дії, спрямовані проти життя та здоров`я громадян, свідчать про ступінь особливої суспільної небезпеки психічно хворого, за яким встановлюється верхня межа суворості нагляду.
Для визначення виду примусового заходу медичного характеру суд приймає також до уваги ступінь суспільної небезпеки розладу психіки, як і тяжкість скоєного. Розрізняють активний тип суспільної небезпеки психічно хворого, коли спонукальним мотивом скоєнйя суспільно небезпечних дій є особливості психічного стану (маячні та галюцинаторно-маячні синдроми, розлади свідомості тощо), та пасивний тип суспільної небезпеки, коли хворий вчиняє суспільно небезпечні дії під впливом збігу обставин або дій інших осіб.
Поняття «активна та пасивна суспільна небезпека» відображають різне співвідношення медичного, психопатологічного та ситуаційного факторів, реалізованих у конкретному діянні, і обумовлюють вибір примусових заходів медичного характеру.
Психіатричний заклад із суворим наглядом призначений для психічно хворих, які за своїм психічним станом і характером діянь становлять особливу небезпеку для суспільства, якщо брати до уваги великий ризик скоєння ними агресивних дій проти життя інших осіб. Це психічно хворі, що вчинили суспільно небезпечні діяння, пов`язані з посяганням на життя інших осіб або особи.
Таким чином, аналізуючи вищезазначені та встановлені судом обставини, суд вважає, шо за своїм психічним станом і характером діяння, ОСОБА_10 на теперішній час потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 підлягає задоволенню, оскільки останній вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і до нього можливо застосувати примусові медичні заходи у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, оскільки за своїм психічним станом та характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Доводи захисту про необхідність затосування ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру- госпіталізацію до психіатричного закладу з загальним наглядом, суд не приймає до уваги, оскільки питання про застосування примусових заходів медичного характеру вирішується судом залежно від характеру та тяжкості захворювання, з урахуванням як ступеня небезпечності психічно хворого для себе або для інших людей, так і в залежності від тяжкості вчиненого діяння.
Керуючись ст. 292, 512, 513, 516 КПК України, ст.18,19,93,94 КК України, суд, -
Застосувати до ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали негайно вручається прокурору та учасникам судового провадження.
Повний текст ухвали виготовлений 17.12.2019 р.

Головуючий: суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3