Справа № 761/4554/20
Провадження № 1-кс/761/3144/2020
У Х В А Л А
Іменем України

03 березня 2020 року
Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0001125 від 26.04.2016,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року у справі № 761/40673/17 клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України майора юстиції ОСОБА_5 про арешт майно задоволено.

Серед іншого, вказаною ухвалою накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки моделі «Mercedes-Benz S500L 4 Matic», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у вигляді заборони використовувати та розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього.

При цьому теперішнім власником вказаного вище арештованого автомобіля є ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою Територіального сервісного центру № 8047 від 03 вересня 2019 № 8047/154, а не особа, вказана в ухвалі про накладення арешту на майно.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, що не перешкоджає розгляду.
Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
До свого клопотання про скасування арешту заявник долучив лист Головного слідчого управління СБ України, в якому зазначено, що відповідно до постанови прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про виділення матеріалів досудового розслідування від 29 травня 2019 року з кримінального провадження № 0001125 виділено матеріали щодо службових осіб ПАТ «Міський комерційний банк» та компанії «Melfa Group Limited» та внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яким присвоєний реєстраційний номер кримінального провадження - № 0000148.

Відповідно до постанови прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 03 червня 2019 року матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 щодо службових осіб ПАТ «Мінський комерційний банк», установи «Meinl Bank AG», компанії «Melfa Group Limited» та матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000127 об`єднано в одне кримінальне провадження, за яким збережено № 0000127.

Згідно з постановою Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 04 червня 2019 року здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні № 0000127 доручено слідчим СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві.

В той же час з ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03.12.2019 року по справі № 760/30616/19 було встановлено, що «слідчим суддею при дослідженні матеріалів клопотання, а саме додатку до постанови ГПУ про виділення матеріалів досудового розслідування від 12.04.2018, зокрема, реєстру виділених матеріалів досудового розслідування стосовно службової особи ПАТ «Міський комерційний банк», встановлено, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2017 виділена з матеріалів кримінального провадження № 0001125 не була, а тому клопотання про скасування арешту майна, у тому числі накладеного на транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes-Benz S500L 4 Matic», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , не відноситься до компетенції слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва».

Також вказане підтвердив прокурор ОСОБА_9 , під час розгляду судової справи № 760/30616/19, що зазначено у вказані ухвалі слідчого судді.

А відтак вирішення даного клопотання підсудне саме слідчому судді Шевченківського районного суду м. Києва.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2017 року, у справі № 761/40673/17, було накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки моделі «Mercedes-Benz S500L 4 Matic», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у вигляді заборони використовувати та розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього.

Як убачається із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02 вересня 2019 року державний реєстратором 19 грудня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року у справі № 761/40673/17 зареєстроване публічне обтяження на автомобіль марки моделі «Mercedes-Benz S500L 4 Matic», 2014 року випуску, номер об`єкта НОМЕР_1 . При цьому вказаний вище автомобіль було відчужено на користь ОСОБА_10 та відповідно до довідки Територіального сервісного центру №8047 від 03 вересня 2019 № 8047/154 цей автомобіль було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів 30 листопада 2017 року за ОСОБА_11 . Тобто на момент реєстрації транспортного засобу ухвала Шевченківського районного суду м. Києва виконана не була, та ОСОБА_12 , як новому власнику не було та не могло бути відомо про її існування, а відтак заявник є добросовісним наувачем.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Також не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
В судовому засіданні встановлено законність набуття права власності на транспортний засіб.
Отже, на даний час в існуванні арешту майна відпала потреба, так як у справі відсутні обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. За змістом положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, зокрема у випадку, коли вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходом від них, а також майно, в яке було повністю або частково перетворено.
З огляду на п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що ОСОБА_6 має будь-яке відношення до розслідуваного кримінального провадження.
Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року, правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду особам, про майно яких йдеться у клопотанні, не повідомлено про підозру.
Отже, оскільки ОСОБА_6 не перебуває в статусі підозрюваного арешт майна такої особи є недопустимим.
Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України єдиною підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Таким чином, відсутня підстава для арешту майна, тому, враховуючи вищевикладене вважаю, що клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0001125 від 26.04.2016, підлягає задоволенню.
Також у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 p.), так в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 p.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У матеріалах справи відсутні докази наявності судового спору щодо оскарження підстав переходу права власності на автомобіль у власність ОСОБА_13 .
Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0001125 від 26.04.2016 задовольнити.

Скасувати арешт, який накладений на автомобіль марки моделі «Mercedes-Benz S500L 4 Matic», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_12 , у вигляді заборони використовувати та розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року у справі № 761/40673/17.

Зобов`язати слідчого, до якого на виконання надійде вказана ухвала, повідомити слідчого суддю про її виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1