Провадження №1-кс/463/5649/19
У Х В А Л А

23 грудня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

та скаржника - ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на незаконну бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

скаржник звернулась до слідчого судді із скаргою щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за її заявою від 16 грудня 2019 року про вчинення кримінальних правопорушень, що подана 16 грудня 2019 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.

Скаргу обґрунтовує тим, що 16 грудня 2019 року скаржником була подана заява до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про скоєння кримінальних правопорушень. Проте, станом на 18.12.2019 року її не повідомлено про внесення відомостей в реєстр жодним чином. Таку бездіяльність вважає незаконною, а тому просить скаргу задоволити.

В судовому засіданні скаржник підтримала скаргу з аналогічних підстав.

Представник суб`єкта оскарження Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарг повідомлений належним чином, заперечення не подав. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.

Із матеріалів скарги вбачається, що 12 грудня 2019 року скаржником було подано повідомлення про злочин, вчинений «заст.нач. ЛУВП№19 Сароханом та Кузьмичем» до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про вчинення злочинів із вимогою внести до ЄРДР відомості по злочин за «ст.ст. КК України 120, 127, 135, 136, 137, 139, 140, 141, 142...».

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

З наведених положень вбачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги зміст заяви (а.с.2-3) вважаю, що звернення скаржника не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення злочину. У поданій заяві, окрім зазначення про те, що вона не може попасти до сина та зазначення переліку статтей КК України, жодних об`єктивних та точних даних про особу, час, місце, будь-яких фактичних ознак злочинів, зокрема їх об`єктивної сторони, не зазначено. В судовому засіданні, з пояснень, які надала скаржниця також не можливо встановити в чому полягає склад злочину, який на думку скаржниці вчинено відносно неї. При цьому судом по її заяві вже вносилися відомості до ЄРДР з приводу конкретних обставин скоєння злочинів, які містилися у її повідомленнях з приводу неналежної медичної допомоги її синові, який утримується у слідчому ізоляторі.

Отже, таке звернення не являється повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, в зв`язку з чим не породжує передбачені ч.1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внести відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Беручи до уваги вказані вимоги КПК України та встановлені в судовому засіданні обставини в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на незаконну бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за її заявою від 16 грудня 2019 року про вчинення кримінальних правопорушень - відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1