Справа № 214/5596/19
1-кп/214/250/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000747 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 на два місяці, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується останній, відноситься до категорії тяжких, який було вчинено у період іспитового строку, може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, може незаконно впливати на свідків, тому вважає, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов таких висновків.

Аналізуючи вимоги норм викладених в ст. 199 КПК України, суд приходить до висновку, що вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на стадії судового розгляду кримінального провадження прокурор повинен довести суду, на який безпосередньо покладено обов`язок вирішення цього питання, що заявлений раніше ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, при цьому навести обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При не доведенні прокурором вказаних обставин суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України Проте, ОСОБА_3 перебуває під вартою 1 рік, при цьому суду не надані для дослідження всі докази по провадженню, а саме не допитані всі свідки, участь котрих в судовому розгляду провадження з жовтня 2019 року прокурором не забезпечена.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і про зміну його на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Отже враховуючи, що прокурор у клопотанні не навів на теперішній час вагомих і конкретних підстав для продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, та те, що обвинувачений має постійне місце проживання, хворіє на тяжкі невиліковні хвороби, понад рік перебуває під вартою, а тому суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання прокурора та задоволення клопотання захисника щодо зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризику, визначеного п.3 ч.1 ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченого переховуватись від суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 194, 195, 197, 205, 331 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відмовити.

Клопотання захисника - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: заборонити залишати своє фактичне місце мешкання цілодобово; заборонити контакти із будь-якими іншими учасниками кримінального провадження; за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 13 липня 2020 року до 13 вересня 2020 року.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч.5 ст.181КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання відповідному підрозділу органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Органу національної поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з під варти в залі суду негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 14 липня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1