УХВАЛА
іменем україни

23 березня 2020 року
м. Київ

справа № 192/334/19
провадження № 51-1410 ск 20

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 4 березня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області, керуючись ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) ухвалою від 28 лютого 2020 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна. Зазначене рішення мотивовано тим, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 постановою слідчого від 21 січня 2020 року було закрито, а тому у слідчого судді відсутні повноваження на скасування в порядку ст. 174 КПК арешту майна.
Дніпровський апеляційний суд, ухвалою від 4 березня 2020 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказане рішення слідчого судді.
Перевіривши доводи касаційної скарги та копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та іншими законами України.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 Основного Закону України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначені норми беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Відповідно до ст. 24 і ч. 3 ст. 392 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня, зокрема, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, і не суперечать вимозі імперативності.
Частиною 3 ст. 392 КПК установлено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Згадана ухвала слідчого судді від 28 лютого 2020 року до цього переліку не входить.
Крім того, як убачається з матеріалів провадження за скаргою, захисник вже звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з питань оскарження згаданої постанови слідчого, вважаючи, що останній при закритті справи мав вирішити долю речових доказів і зняти арешт майна, однак всупереч вимогам закону не зробив цього. З такою позицією скаржника суд погодився, ухваливши 10 березня 2020 року відповідне процесуальне рішення.
Таким чином, оспорювана ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження втратила юридичне значення, адже постанову слідчого було скасовано і наразі є можливість вирішити порушене захисником питання про скасування арешту майна за правилами ст. 174 КПК.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 4 березня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3