Справа №295/3646/20
УХВАЛА
про повернення клопотання про усунення недоліків
26.03.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
розглянувши клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , про накладення арешту на майно, внесене в кримінальному провадженні №0001353 від 19.03.2020 року, та додані до клопотання матеріали,-

в с т а н о в и в :
Прокурор звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на наступне майно:
-мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 8 Про» в корпусі чорного кольору, імеі1 : НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , з сім картою № НОМЕР_3 , який належить громадянину ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_1 ;
-40 поліетиленових зіп-пакетів з сухою рослинною масою зеленого кольору, серед яких 10 запакованих у фольгу;
-поліетиленовий пакет чорного кольору в якому перебуває 49 зіп-пакетів із сухою рослинною масою зеленого кольору;
-сірий поліетиленовий пакет в якому виявлено 5 паперових пакетів з сухою рослинною речовиною;
-пакет у якому виявлено 3 пакетики з рослинною речовиною.
Вказані речі були виявлені та вилучені під час огляду місця події від 18.03.2020 року до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України). Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Всупереч вказаній нормі закону в клопотанні про арешт майна не вказано конкретні підстави і мету для накладення арешту відповідно до положень п.п. 1-4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, якому з цих критеріїв дане майно відповідає - є речовим доказом; підлягає спеціальній конфіскації; підлягає конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Клопотання слідчого містить лише передрукований зміст частини 1 статті 170 КПК України. Слідчий суддя не наділений процесуальними повноваженнями самостійно визначати мету і підставу, відповідно до яких слідчий просить накласти арешт на майно.
Ні клопотання про накладення арешту, ні постанова про визнання предмету речовим доказом не містять належного мотивування, якому з критерієм ст. 98 КПК України відповідає тимчасово вилучена річ - а саме мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 8 Про» в корпусі чорного кольору, яким чином вказаний телефон може бути використаний як доказ в даному кримінальному провадженні. Постанова слідчого про визнання речовим доказом за своїм змістом є формальною та не відповідає вимогам щодо оформлення процесуального рішення слідчого, передбаченим ч. 5 ст. 110 КПК України.
Крім того, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 24.03.2020 року аналогічне клопотання слідчого було повернуто для усунення недоліків, але недоліки, вказані в ухвалі, усунуті повністю не були.
Відповідно до частини третьої ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0001353 від 19.03.2020 рокуслід повторно повернути для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , про накладення арешту на майно, внесене в кримінальному провадженні №0001353 від 19.03.2020 року повторно повернути для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії повного тексту ухвали.
Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутись з даним клопотанням до слідчого судді в загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1