Справа № 703/2276/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м.Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у провадженні, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000250 17 лютого 2019 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сміла Черкаської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, раніше судимого, ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2019 року застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з наданням пчихіатричної допомоги з посиленим типом нагляду, знаходиться на лікуванні у КНП "Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради"

підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечнного діяння, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України

за участю

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , 16 лютого 2019 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на території залізничного вокзалу ст. ім. Т.Шевченка Одеської залізниці по вул. Я.Водяного м. Сміла Черкаської області, незаконно придбав, шляхом знахідки, три фольгових згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору з жовтим відтінком, які залишив зберігати при собі, для власних потреб, без мети збуту. Після чого переніс їх до приміщення вокзалу, де цього ж дня о 21 год. 30 хв. під час проведення поверхневого огляду працівниками поліції у нього виявлено та вилучено з внутрішньої кишені куртки вказані згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору з жовтим відтінком, які згідно висновку судової експертизи від 18 березня 2019 року №2/364 містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну (в перерахунку на амфетамін основу) становить 0,251 г.

В судовому засіданні прокурор, зважаючи на висновок судово-психіатричної експертизи, зазначила про необхідність застосування ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру.

Законний представник не заперечувала проти застосування щодо ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру.

Захисник просив провадження по справі закрити, оскільки на даний час ОСОБА_3 знаходиться на примусовому лікуванні у медичному закладі згідно ухвали Смілянського міськрайонного суду від 12 листопада 2019 року, відтак суспільної небезпеки він не становить.

ОСОБА_3 не заперечував щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру та якщо слід, то які саме.

Факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- показами свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що вона працює прибиральницею на Південному вокзалі ст. ім. Т.Г.Шевченка. Взимку 2019 року, близько 21 години, коли вона працювала в нічну зміну, була понятою при вилученні працівниками поліції фольгових згортків. В одному згортку знаходилася речовина білого кольору, в двох інших зеленого. Фольгові згортки знаходилися на підлозі приміщення вокзалу. В кого саме працівники поліції вилучили згортки вона не знає, однак зазначила, що під час події, біля працівників поліції були присутні обвинувачений, його мати та ще невідома їй дівчина;

- показами свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що він працює інспектором оперативного регулювання на ст. Т.Шевченка. В лютому 2019 року, близько 20-21 години, перебуваючи на чергуванні в приміщенні вокзалу, ближче до виходу, помітив обвинуваченого ОСОБА_10 з дівчиною. Обвинувачений помітно нервував побачивши працівників поліції, що стало підставою для його огляду. На запитання працівників поліції про те, чи не має він при собі заборонених предметів, ОСОБА_10 дістав з кишені фольгові згортки. Потім він почав кричати, що це не його згортки, штовхав працівників поліції, що стало підставою, лише з метою його заспокоєння та уникнення поранень об предмети, що знаходилися в місці події, одягнути йому наручники. В подальшому було викликано слідчо-оперативну групу та після приїзду якої було залучено понятих. Зазначив, що вся подія, яка відбувалася, була зафіксовано на відеокамери, що знаходилися і в нього і в його напарника, з яким він перебував на чергуванні. Вказав, що мати ОСОБА_10 приїхала хвилин через 40, яку, можливо, викликала подружка ОСОБА_10 ;

- даними рапорту інспектора роти ТОР ЦПП в Черкаській області ОСОБА_9 від 16 лютого 2019 року про те, що в приміщенні залізничного вокзалу в ОСОБА_3 виявили наркотичну речовину;

- протоколом огляду місця події від 16 лютого 2019 року, згідно якого на території приміщення Південного вокзалу ст. ім. Т.Г.Шевченка Одеської залізниці було проведено огляд ОСОБА_3 в якого було виявлено декілька згортків з речовиною рослинного походження зеленого кольору та порошкоподібною речовиною білого кольору;

- даними висновку експерта №2/364 від 18 березня 2019 року відповідно до якого надана на експертизу в трьох фольгових згортках порошкоподібна речовина білого кольору з жовтим відтінком містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 0.251 г.;

- довідкою КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» від 05 березня 2019 року з якої вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаній установі з 10 травня по 15 червня 2018 року.

На допиті інших свідків в судовому засіданні прокурор відмовилася.

Таким чином, оцінивши в сукупності зазначені вище належні та допустимі докази, суд вважає, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, мало місце і воно вчинено ОСОБА_3 .

У відповідності з постановою Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 158 від 27 травня 2019 року ОСОБА_3 на період часу до якого відноситься скоєння інкримінованого йому діяння, виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з прогресуючим типом перебігу в період активного розвитку процесу, з актуальною, параноїдною симптоматикою, маренням переслідування, психопатоподібними розладами, суїцидальною налаштованістю та епізодичним вживанням канабіноїдів та психостимуляторів, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає його участі у судовому процесі.

З огляду на тривалий перебіг захворювання на шизофренію у підекспертного, зважаючи на відсутність будь-якої прихильності до протирецидивного психофармакологічного лікування в амбулаторних умовах, зважаючи на повторність скоєння протиправних дій, наявність актуальної параноїдної симптоматики з маренням переслідування та суїцидальною спрямованістю комісія вважає, що ОСОБА_3 виявляє клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки та потребує застосування заходів медичного характеру у вигляді госпиталізації до психіатричної лікарні з посиленим типом нагляду.

У відповідності до вимог ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно п.3 наказу МОЗ України №397 від 08 жовтня 2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Як встановлено з висновку експертизи з огляду на виявлені психічні захворювання на шизофренію параноїдну з прогресуючим типом перебігу в період активного розвитку процесу та зважаючи на його тривалий перебіг, комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_3 виявляє ознаки активного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

В зв`язку із наявністю у ОСОБА_3 психічних розладів, відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричної лікарні із посиленим наглядом.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру нормами чинного КПК України не передбачені.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 93, 94 КК України, ст. 372, 395, 503, 512, 513 КПК України, суд-

ухвалив:

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Сміла Черкаської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.309 КК України примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим типом нагляду, про що йому оголосити.

Речові докази у справі: три фольгові згортки з порошкоподібною речовиною, які знаходяться в камері речових доказів Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області знищити.

Судові витрати на проведення експертизи прийняти на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Копію ухвали направити до Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області - для виконання.

Повний текст ухвали проголошений 17.02.2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1