Справа №695/3328/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнобай кримінальне провадження №0000904 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,-

в с т а н о в и в :

До Чорнобаївського районного суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Обвинувачений та захисник в підготовчому судовому засіданні заперечували проти призначення судового розгляду. Захисник заявив клопотання про закриття кримінального провадження у відповідності до п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для повернення обвинувального акта не вбачає. Пояснила, що ОСОБА_6 в обвинувальному акті вказаний як потерпілий, оскільки він є представником потерпілого.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що потерпілим по даному кримінальному провадженні є СТОВ «Надія», а він є представником. Щодо можливості призначення даної справи до судового розгляду покладається на розсуд суду. Заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, представника потерпілого, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ досудового розслідування. Його процесуальне значення полягає в тому, що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення (ч.1 ст.337 КПК України).

Згідно п.3 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Аналіз змісту обвинувального акту дає підстави вважати, що він не відповідає зазначеним вище вимогам кримінального процесуального закону, оскільки вимоги п.3 ч.2 ст.291 КПК України щодо зазначення відомостей кожного потерпілого органом досудового розслідування не виконані.

Так, в обвинувальному акті потерпілим вказаний ОСОБА_6 , тоді як з матеріалів справи вбачається, що потерпілим в даному кримінальному провадженні є СТОВ «Надія», а також дану обставину підтвердили в підготовчому судовому засіданні учасники кримінального провадження.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинно бути викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст.91 КПК України, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив і мета вчинення такого правопорушення.

Вказані вимоги при складанні обвинувального акту дотримані не були, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є не конкретними, зокрема не містять обставину, яка підлягає обов`язковому доказуванню, а саме місце вчинення злочину.

Так в обвинуваченні зазначено, що ОСОБА_4 займаючи посаду обліковця заправки ПММ, завідуючого складом матеріалів, завідуючого будівельних матеріалів СТОВ «Надія», шляхом неодноразового продажу місцевим жителям ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншим розтратив дизельне паливо, чим завдав потерпілому, яким вказаний ОСОБА_6 , матеріальної шкоди, при цьому жодних даних про місце чи місця вчинення злочину обвинувальний акт не містить.

Аналіз положень ст.ст.91, 291 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дає підстави для висновку про те, що обвинувачений має бути повно і детально поінформований про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а обвинувальний акт має містити формулювання конкретного і зрозумілого обвинувачення із зазначенням обставин, що відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

Позиція суду у даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Абрамян проти Росії» ЄСПЛ в п.34 свого рішення від 09.10.2008 року зазначив, що за текстом підпункту (а) пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінські проти Австрії» п.79).

Крім того, ЄСПЛ нагадав, що положення підпункту (а) пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п.52).

З врахуванням вищевикладеного, обвинувальний акт взагалі не містить відомості щодо потерпілого та чіткого формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_4 і від якого він буде захищатись у суді, що є перешкодою для призначення справи до судового розгляду, а тому суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків обвинувального акта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369-372 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000904 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України - повернути прокурору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1