Справа № 496/2017/19
Провадження № 1-кп/496/41/20
У Х В А Л А

17 червня 2020 рокуБіляївський районний суд Одеської області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка Одеської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою та усне клопотання обвинуваченого та його захисників про зміну запобіжного заходу на домашній арешт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 обвинувачується у скоєні злочину передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні майна за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах. Вказаним злочином потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1225 680 грн.
Відповідно до ухвали суду від 22 квітня 2020 року термін тримання ОСОБА_9 під вартою спливає 20 червня 2020 року до зазначеного терміну вказане кримінальне провадження не може бути розглянуто, тому прокурор надала до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 .
У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала, просила його задовольнити, оскільки ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду, а також може вчинити новий кримінальний злочин, зазначені ризики на цей час не відпали, що виключає застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений в судовому засіданні підтримали думку адвоката - ОСОБА_7 та обвинувачений зазначив, що має на утриманні трьох дітей, які зараз знаходяться разом з дружиною, тому його дружині необхідна допомога та переховуватись він не збирається.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисників, вивчивши матеріали справи, клопотання прокурора, суд дійшов до наступного.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як встановлено в судовому засіданні з наявних матеріалів справи, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може ухилятися від правосуддя, суд виходить з того, що санкція статті за якою обвинувачується ОСОБА_9 передбачає покарання від 8 до 13 років позбавлення волі із конфіскацією майна, що на думку суду є важливим аргументом, що він може переховуватись від правосуддя.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Оцінюючи ризик того, що ОСОБА_9 може ухилятися від правосуддя, суд приймає до уваги те, що обвинувачений, являється громадянином іншої держави, перебуває на території України без відповідного на те дозволу, не має постійного місця мешкання на території України, місця роботи чи навчання, а тому може переховуватись та ухилитись від виклику до суду.
Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину у конкретних умовах місця і часу та враховує, щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Так, суд вважає, що заслуговують на увагу доводи прокурора, про існування ризиків того, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_9 , може переховуватись від суду.
Щодо усного клопотання обвинуваченого та його захисників про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, то на даний час, суд не вбачає підстав для вказаної зміни, оскільки, на теперішній час на думку колегії суддів, тільки тримання під вартою, може запобігти вищезазначеним ризикам.
Суд звертає увагу, що обставини які можуть вважатись судом як істотні для зміни запобіжного заходу на більш м`який на час розгляду клопотання суду не надані, і судом не встановлені.
Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики, суд приходить до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_9 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому продовження раніше обраного запобіжного заходу зазначеній особі, у вигляді тримання під вартою, є виправданим.
З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого та його захисників не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 23, 61, 62, 128, 177, 178, 184, 291, 331, 395 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Усне клопотання обвинуваченого та його захисників про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 17 червня 2020 року по 15 серпня 2020 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ ОСІ.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ ОСІ.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 23 червня 2020 року о 10:00 годині.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3