Провадження: № 1-кп/484/224/20
Справа: № 484/300/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ново-Михайлівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянки України, маючої спеціальну середню освіту, не працюючої, зареєстрованої за адресою в АДРЕСА_1 , та проживаючої по АДРЕСА_2 , згідно обвинувального акту раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
04.11.2019 близько 22:30 год. ОСОБА_3 знаходилась біля цілодобового кіоску "Експрес", який розташований по вул. Вокзальній, 5, в м. Первомайську Миколаївської області. На той час до вище вказаного кіоску підійшла потерпіла ОСОБА_5 . Під час їх спільного перебування біля вказаного закладу реалізації продуктів харчування між ними на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт. В ході сварки ОСОБА_3 на фоні виниклого конфлікту, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшла до останньої та нанесла їй один удар правої руки в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_5 впала на асфальтне покриття. Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на завдання тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 схопила потерпілу, яка перебувала на землі за волосся та почала його виривати, при цьому нанісши умисно не менше ніж трьох ударів кулаками обох рук в область потиличної ділянки голови ОСОБА_5 .. При цьому захищаючись від ударів потерпілій ОСОБА_5 вдалося піднятися з асфальтного покриття в положення стоячи, проте ОСОБА_3 з мотивів раптово виниклих неприязних відносин не зупинилася. Підбігши до потерпілої умисно штовхнула останню двома руками в тулуб від чого ОСОБА_5 знову впала на асфальтне покриття та вдарилася правим ліктьовим суглобом об вищевказане покриття. Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність та побачивши, що потерпілій ОСОБА_5 вдалося піднятися з землі, ОСОБА_3 підійшла та умисно, силоміць штовхнула останню двома руками в область тулубу, внаслідок чого потерпіла знову впала на асфальтне покриття та вдарилася головою об нього.
В результаті протиправних дій ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синця в ділянці лівого ока, рани на верхній губі із крововиливом навколо після травматичного періодонтиту передніх зубів (11,21) верхньої щелепи, ділянки із саднами та відсутнім волоссям у потиличній ділянці, садна на правому ліктьовому суглобі. Спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками, що наступили.
Своїми умисними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнала у вчиненні кримінального правопорушення, передбачененого ч. 2 ст. 125 КК України у повному обсязі, підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини та показала, що дійсно нею було вчинено злочин у відповідний час, дату, місці, спосіб та за відповідних обставин.
Крім власного визнання вини, обвинувачена повністю погодилася зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування, які підтверджують її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що оскільки обвинувачена повністю визнала свою вину, погодилася зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування, то вона не заперечує проти їх недослідження. Покарання обвинуваченій просила визначити на розсуд суду.
Захисник потерпілої, адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію своєї підзахисної, надав в судовому засіданні цивільний позов про відшкодування з обвинуваченої на користь потерпілої матеріальної, моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, і просив призначити покарання на розсуд суду в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.
За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, добровільність її позиції не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши в сукупності досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, враховуючи, що жоден з учасників процесу фактичні обставини та розмір завданої матеріальної і моральної шкоди не оспорював, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у нанесенні 04.11.2019 року умисного легкого тілесного ушкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_5 , знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є невеликої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною, щиро розкаялася, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра та військову обліку не перебуває, проживає разом з чоловіком без оформлення шлюбних відносин та знаходиться при надії, скарг за місцем проживання не надходило, не працює, раніше не судима.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно з ст. 66 КК України - є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно з ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 на досудовому слідстві не заявлявся, а вид запобіжного заходу не обирався.
Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , її вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому їй слід обрати покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України. Саме таке покарання відповідатиме закладеним в теорії кримінального права принципам справедливості та невідворотності покарання.
Обвинуваченій ОСОБА_3 під час підготовчого судового засідання запобіжний захід не обирався, тому суд не вважає за доцільне обирати запобіжний захід до вступу вироку в законну силу.
В межах кримінального провадження до суду звернулася потерпіла ОСОБА_5 з позовом про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 3909,65 грн. та 15000,00 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що матеріальна шкода, яка завдана протиправними діями обвинуваченої, складається з витрат на придбання ліків для лікування на загальну суму 3909,65 грн., що підтверджується товарними чеками аптеки №1 ФОП ОСОБА_8 від 05.11.2019 р., від 15.11.2019 р. та від 12.12.2019 р. Крім того, потерпіла зазначає, що протиправними діями обвинуваченої заподіяно їй моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала. Після лікування її стан здоров`я погіршився, а саме до цього часу в неї постійні головні болі, паморочення голови, підвищений артеріальний тиск. Даним злочином порушено нормальний ритм життя потерпілої та її родини. Після вказаної події порушився її внутрішній спокій і стан здоров`я, через її переживання. Розмір завданої моральної шкоди оцінює у 15 000,00 грн. Попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на правничу допомогу, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи склав 8500, 00 грн, що підтверджується квітанцією № 4 від 20.01.2020 року та розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу згідно договору від 05.11.2019 року № 11.
Обвинувачена ОСОБА_3 цивільний позов визнала повністю.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку про задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 3909,65 грн.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 1 частини 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується особою, які її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає, що є безумовним, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень внаслідок будь-яких злочинних дій, кожна людина переносить емоційні, душевні переживання, отже вважає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненою потерпілим даним кримінальним правопорушенням.

Враховуючи тяжкість спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, настання негативних змін в її здоров`ї та житті, а також те, що вона відчувала фізичні страждання в зв`язку з отриманими травмами, а також душевні страждання, враховуючи визнання позову обвинуваченою, а також вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов потерпілої в частині стягнення з обвинуваченої моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, і вважає, достатньою сатисфакцією завданої потерпілій моральної шкоди на підставі ст. 1166,1167 ЦК України.
Крім того, згідно вимог ст. 118 КПК України процесуальними витратами у кримінальному провадженні вважаються: витрати на правову (правничу) допомогу та витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно квітанції № 4 від 20.01.2020 року та розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу згідно договору від 05.11.2019 року № 11, наданих адвокатом ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_5 документально підтверджено витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 8500 грн.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 необхідно стягнути документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 8500 грн.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обрати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 3909 (три тисячі дев`ятсот дев`ять) грн. 65 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. та в рахунок процесуальних витрат - 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн., а всього стягнути 27409 (двадцять сім тисяч чотириста дев`ять) грн. 65 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: