У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000591

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 червня 2020 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 червня 2020 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів - до 03 серпня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку його тримання під вартою відмовити та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що він вже значний час перебуває під вартою. Судом першої інстанції не розглядалася можливість застосування до нього альтернативних видів запобіжних заходів. Крім того, судом першої інстанції не наведено аргументів на спростування доводів сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Посилається на те, що потерпілі у кримінальному провадженні вже допитані судом першої інстанції, а тяжкість обвинувачення не може бути єдиною підставою для продовження його тримання під вартою. Вважає, що до нього можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає про те, що має тяжке захворювання серця, є інвалідом 3 групи, та потребує лікування, яке не може отримати в умовах СІЗО.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області знаходиться обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 . Обґрунтовує клопотання наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчините інше кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора, послався на відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, є правильними.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження № 0000591 у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, постановлено ухвалу про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Висновки суду першої інстанції про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчините інше кримінальне правопорушення, - є правильними.

Про наявність зазначених ризиків свідчить те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, а також дані про особу ОСОБА_5 , який раніше судимий, та відносно нього у Овідіопольському районному суді Одеської області перебуває кримінальне провадження.

З огляду на наявність вищевказаних ризиків, даних про особу обвинуваченого, суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, про що просить апелянт.

Є необґрунтованими доводи апелянта про необхідність зміни йому запобіжного заходу у зв`язку із наявністю у нього хвороб, оскільки у матеріалах судового провадження наявні відомості про те, що ОСОБА_5 в умовах СІЗО може утримуватися та приймає лікування.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3