Провадження № 11-сс/4808/342/19
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

представника-адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт із забороною на відчуження, розпорядження та користування автомобілем марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також на реєстраційні номера НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження та ключі від вище вказаного автомобіля, які були вилучені у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду місця подія 21.09.2019 року, до проведення всіх необхідних слідчих дій та експертиз, або його скасування.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Вважає, що слідчим не доведено наявність достатніх підстав та мети накладення арешту на транспортний засіб, а слідчим суддею ухвалено рішення, що суперечить вимогам чинного законодавства.

В обґрунтування апеляційних доводів посилається на те, що транспортний засіб марки «Mazda CX-5» він придбав в середині серпня 2019 року в м. Києві по оголошенню про його продаж в інтернеті на сайті АВТО РІА. 21.09.2019 працівники поліції провели огляд вказаного автомобіля і склали протокол огляду місця події, однак безпосереднім об`єктом огляду був його автомобіль. При цьому, в матеріалах провадження відсутня ухвала слідчого судді, на підставі якої проведений такий огляд, як це передбачено ст.ст.233, 234 КПК України. Якщо доказ отриманий не в порядку, встановленому КПК України, то такий доказ є недопустимим, а тому не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень.

Також зазначає, що ключі від транспортного засобу, на які накладено арешт ухвалою суду, не вилучались згідно протоколу огляду місця події і не визначались речовим доказом, відповідно до постанови слідчого від 02.12.2019 року, а тому вважає, що ключі і досі перебувають у статусі тимчасово вилученого майна.

Звертає увагу на те, що вилучені згідно протоколу огляду місця події від 21.09.2019 року автомобіль та реєстраційні номери у відповідності до положень ч.2 ст.168 КПК України, також набули статусу тимчасово вилученого майна. Таким чином, згідно положень ч.5 ст.171 КПК України, слідчий повинен був звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, не пізніше наступного дня після їх вилучення, а саме 22.09.2019 року. Однак, слідчий подав клопотання в грудні 2019 року, тобто з пропуском вказаного строку, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Вказує, що в даному кримінальному провадженні проведено експертизу, будь-яких протиправних дій він не вчиняв, а навпаки намагається сприяти слідству, атому вважає, що відпала потреба в арешті автомобіля.

Під час апеляційного розгляду:

- представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003155, внесеному в ЄРДР 22.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР згідно рапорту поліцейського взводу №2 роти №1 БУПП капрала поліції ОСОБА_10 про те, 21.09.2019 в ході патрулювання у складі екіпажу "Ясень-101" по вул. Крихівецькій у м. Івано-Франківську, при перевірці орієнтування було виявлено автомобіль марки "Mazda CX-5", чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , та в ході перевірки ідентифікаційного номера кузова було виявлено сліди механічного втручання (а.п.3).

21 вересня 2019 року в ході огляду місця події, слідчим Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області вилучено автомобіль марки "Mazda CX-5", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) № НОМЕР_4 , який поміщено для подальшого зберігання на територію спец. майданчику ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою вул. Січинського, 5в у м. Івано-Франківську, а також було вилучено реєстраційні номера НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження.

28 листопада 2019 року Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України було проведено інженерно-транспортну експертизу. Зокрема, згідно висновку експерта № СЕ-19/109/25-47КДТЗ/19 від 28.11.2019 року, наявний на досліджуваному автомобілі марки «Mazda CX-5» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 , нанесений на металеву пластину не заводським способом не є первинним, змінений механічним способом.

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 від 02 грудня 2019 автомобіль марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом та після вилучення зберігається на території спец. майданчику ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою вул. Січинського, 5в у м. Івано-Франківську, а також було вилучено реєстраційні номера НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень п.2 ч. 2 ст. 173 КПК України якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів, то при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу положення ч.1 ст.98 КПК України слідує, що лише після того, як слідчий, прокурор встановить належність певних матеріальних об`єктів до кримінального провадження (вони були знаряддям вчинення злочину, зберегли або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій), він складає вмотивовану постанову про визнання їх та приєднання до кримінального провадження як речових доказів.

Відповідно до положень абз.2 ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В розумінні ч.1 ст.98 КПК України транспортний засіб марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є речовим доказом за даним кримінальним провадженням, оскільки об`єктом злочину, передбаченого ст.290 КК України, є контрольоване використання транспортних засобів, їх вузлів та агрегатів, предметом злочину є ідентифікаційний номер; номери двигуна, шасі або кузова, номерна панель з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/109/25-47КДТЗ/19 від 28.11.2019 року, на досліджуваному автомобілі марки «Mazda CX-5» чорного кольору, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 містить ознаки (сліди) механічного втручання. Таким чином, сам транспортний засіб марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підпадає під поняття речового доказу, оскільки зберігає на собі сліди, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ухвали слідчого судді, арешт на зазначений автомобіль був накладений з метою забезпечення збереження речових доказів, тобто на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, та при вирішенні питання про накладення арешту в даному випаду слідчий суддя мав врахувати лише можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, що ним і було зроблено.

Разом з тим інше вилучене майно, а саме: реєстраційні номера НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження та ключі від вище вказаного автомобіля, які були вилучені у ОСОБА_9 , не містять ознаки зазначені в ч.1 ст.98 КПК України, у зв`язку з чим не можуть бути визнані речовими доказами.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, а завданням арешту майна, у даному випадку, є запобігання можливості, в першу чергу, його відчуження, розпорядження.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи, зазначені в апеляційній скарзі у тій частині, що у слідчого судді не було правових підстав для накладення арешту на транспортний засіб, оскільки у даному випадку зазначений транспортний засіб зберігає на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення строків звернення слідчого з клопотанням про арешт майна, проте колегія суддів відмічає, що вказана обставина не є безумовною підставою для скасування судового рішення, враховуючи, що ОСОБА_9 в добровільному порядку передав транспортний засіб працівникам поліції.

Колегія суддів враховує те, що значного часу потребувало проведення комплексного дослідження транспортного засобу і тільки після висновку експерта вказаний транспортний засіб згідно постанови слідчого від 02 грудня 2019 року визнано речовим доказом, тобто встановлено правову підставу, визначену п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, для арешту майна та доведена необхідність у застосуванні саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у слідчого судді були підстави для накладення арешту на транспортний засіб марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Але, накладаючи арешт на транспортний засіб, слідчим суддею не були враховані наслідки арешту майна, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тобто судом був зазначений спосіб арешту, який обмежує права власника користування майном, який не має будь-якого відношення до зазначеного кримінального провадження, оскільки будь-кому до теперішнього часу не повідомлено про підозру і подальший рух кримінального провадження залежить від ряду обставин, встановлення яких викликає певну складність.

Згідно ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та постановляючи нову ухвалу апеляційний суд вважає, що за вище наведених підстав не підлягає задоволенню клопотання слідчого в частині накладення арешту на реєстраційні номера НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження та ключі від автомобіля марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вищевказані речі є складовою транспортного засобу, не можуть бути використані самостійно, що свідчить про відсутність необхідності в ухваленні окремого рішення про їх арешт.

В той же час не підлягають задоволенню вимоги скарги про відмову у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Накладаючи арешт на зазначене майно, колегія судді визначає заборону відчуження, розпорядження зазначеного майна, не забороняючи використовувати майно власником, що не призведе до його зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Саме обраний спосіб обмеження буде розумним і співрозмірним обмеженням права власності та не перешкодить кримінальному провадженню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року про арешт майна скасувати та постановити нову ухвалу.

Задовольнити частково клопотання слідчого про арешт майна та накласти арешт із забороною на відчуження, розпорядження транспортного засобу марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Передати транспортний засіб марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 на зберігання ОСОБА_9 .

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5