Справа № 353/307/20
Провадження № 1-кс/353/106/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 рокум.Тлумач

Слідчий суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3

ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тлумач клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000097, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, -

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_5 , який здійснює захист ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з клопотанням про скасування накладеного арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 від 30.04.2020 року, на транспортний засіб «ЗИЛ ММЗ» 45021 д.н.з. НОМЕР_1 , із причіпом у частині заборони права користування вказаним транспортним засобом. В обгрунтування свого клопотання зазначив, що 30.04.2020 року слідчим суддею Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 було винесено ухвалу, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: вантажний автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , яким фактично користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ; піщано-гравійну суміш, у кількості близько однієї тонни, яка була виявлена та вилучена під час огляду місця події, а саме берега річки Дністер у с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області на причепі автомобіля марки «ЗИЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , яким фактично користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ; дві лопати з дерев`янними штилями із ізолентою червоного кольору на одній лопаті, яка належить ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_2 , та ізолентою чорного кольору на іншій лопаті, яка належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_2 ; одну лопату з дерев`янним штилем із ізолентою чорного кольору, фактичним користувачем якої є ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_3 .

Зазначив, що ОСОБА_4 , згідно ст. 397 ЦК України є законним володільцем вказаного транспортного засобу, тому він як захисник наділений правом на подання даного клопотання.

Вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні арешту на транспортний засіб. Крім того, арешт в частині заборони користування транспортним засобом накладено необґрунтовано. Протягом місяця у слідчого було достатньо часу для проведення слідчих дій, в тому числі експертиз, щодо вказаного транспортного засобу. В ході даного кримінального провадження даний транспортний засіб не може бути конфіскований або реалізований для відшкодування шкоди, тому вважає, що відпала необхідність у збереженні вказаного майна на території Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Крім того, таке обмеження порушує право власності, яке включає в себе право користування ОСОБА_4 даним транспортним засобом.

Транспортний засіб був вилучений під час слідчої дії огляду місця події від 28.04.2020 року. Складаючи протокол огляду місця події, слідчий свідомо завуалював під даним протоколом огляду місця події огляд транспортного засобу марки «ЗИЛ ММЗ». Сама по собі згода власника транспортного засобу на його огляд не є підставою для проведення вказаного огляду без ухвали слідчого судді. Навіть якщо припустити, що слідчий змушений був невідкладно здійснити огляд транспортного засобу, то відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором невідкладно після здійснення таких дій зобов`язаний був звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, у тому числі і з матеріалами, якими обґрунтовує необхідність проведення обшуку. Однак після проведення огляду транспортного засобу, слідчий з таким клопотанням не звертався. Тому, оскільки огляд транспортного засобу «ЗИЛ ММЗ» 4521, д.н. НОМЕР_1 , був здійснений без ухвали слідчого судді, усі докази пов`язані із вказаним оглядом в силу ст. 87 КПК України визнаються недопустимими, а тому відсутні підстави вважати, що автомобіль є знаряддям вчинення злочину, як і майно, яке знаходилося в ньому.

В ухвалі слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 від 30.04.2020 року не зазначено чим підтверджуються ризики, що вказане майно може бути приховано, пошкоджено, зіпсовано, знищено, перетворено або відчужено. Накладений арешт обмежує право власника та третьої особи користуватися автомобілем, неспіврозмірний завданням кримінального провадження. ОСОБА_10 не збирається відчужувати транспортний засіб, а тому не заперечує щодо заборони на відчуження та на розпорядження майном. Проте, ОСОБА_4 заперечує щодо заборони у праві користування даним транспортним засобом. Вважає таке обмеження істотним порушенням його права на вказане майно та права власності (права користування) транспортним засобом. При необхідності ОСОБА_4 зможе на першу вимогу слідчого, прокурора чи суду надати даний автомобіль для проведення слідчих дій. А тому вважає, що арешт майна має бути частково скасовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що накладкення арешту на транспортний засіб «ЗИЛ ММЗ» 4521, д.н. НОМЕР_1 , порушує право ОСОБА_4 , як власника майна, оскільки він є користувачем і володільцем даного майна. При вирішенні питання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб слідчим суддею не було враховано розумність та співмірність обмеження права власності ОСОБА_4 , як користувача арештованого майна.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю підтримав думку свого представника та просив частково скасувати арешт на транспортний засіб «ЗИЛ ММЗ» 4521, д.н. НОМЕР_1 , в частині користування даним майном.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив та просив відмовити в його задоволенні. Свої заперечення обґрунтовував тим, що вилучене майно у ОСОБА_4 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, збереження слідів вчинення кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів просив залишити накладений арешт. Крім цього зазначив, що все чим обґрунтовує клопотання про скасування арешту майна захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вже було предметом розгляду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слідчим суддею. Крім того, апеляційний суд при перегляді ухвали слідчого судді перевірив законність та обґрунтованість ухвали про накладення арешту. Жодних процесуальних порушень при досудовому розслідуванні не було допущено, були всі підстави у слідчого судді для накладення арешту на тимчасово вилучене майно. Посилання представника ОСОБА_4 на те, що на даний час відпала потреба в арешті майна, так як цим порушується право власності ОСОБА_4 , не заслуговують на увагу, оскільки вони містять певні протиріччя, так як ОСОБА_4 не є власником арештованого майна, а тільки користувачем. На даний час дійсно закінчується досудове розслідування, арештований автомобіль є основним речовим доказом і питання щодо нього буде вирішуватися при судовому розгляду кримінального провадження.

Слідчий СВ Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з матеріалами справи №353/307/20 (провадження №1-кс/353/70/20), матеріалами клопотання та матеріалами досудового розслідування кримінального провадження № 0000097, слідчий суддя прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Накладення арешту на майно можливе за відповідною ухвалою слідчого судді або суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000097, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. Зокрема, 28.04.2020 року до чергової частини Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області поступило повідомлення по телефону від начальника управління ДАРГ в Івано-Франківській області ОСОБА_12 про те, що під час проведення рибоохоронного рейду на річці Дністер у с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області ними було виявлено забір піщано-гравійної суміші із русла річки невідомими особами та погрузку її на автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

28 квітня 2020 року виїздом слідчо-оперативної групи на місце події та в ході проведення огляду місця події було встановлено, що на березі річки Дністер в с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області знаходиться автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 . За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 , який є фактичним користувачем автомобіля марки «ЗИЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску. Крім того, на вказаному автомобілі на причепі під час огляду виявлено насип піщано-гравійної суміші у кількості близько 1 тонни. Під час огляду місця події установлено, що берег річки встелений вздовж русла річки піщано-гравійною сумішшю, з якого здійснювалося навантаження на автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, по якому сліди протектора шин ведуть до автомобіля марки «ЗИЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, за кермом якого знаходився ОСОБА_4 , окрім того на покритті берега виявлено сліди забору піщано-гравійної суміші.

28.04.2020 року вилучений автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску із насипом на причепі піщано-гравійної суміші у кількості близько 1 тонни, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , яким фактично користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , було визнано та приєднано до кримінального провадження в якості речового доказу, про що винесено відповідну постанову та поміщено на зберігання на територію Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

29.04.2020 року слідчий СВ Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенант поліції ОСОБА_11 звернулася до слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з клопотанням, погодженим начальником Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000097, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2020 року, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

30.04.2020 року ухвалою слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 клопотання слідчого було задоволено, а саме накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 28.04.2020 року, а саме на: вантажний автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , яким фактично користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ; піщано-гравійну суміш, у кількості близько однієї тонни, яка була виявлена та вилучена під час огляду місця події, а саме берега річки Дністер у с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області на причепі автомобіля марки «ЗИЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , яким фактично користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ; дві лопати з дерев`янними штилями із ізолентою червоного кольору на одній лопаті, яка належить ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_2 , та ізолентою чорного кольору на іншій лопаті, яка належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_2 ; одну лопату з дерев`янним штилем із ізолентою чорного кольору, фактичним користувачем якої є ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_3 (справа №353/307/20, провадження № 1-кс/353/106/20, а.с. 9-14).

15.05.2020 року ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду від 30 квітня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000097 від 28.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 240 КК - без змін(справа № 353/307/20, провадження № 1-кс/353/70/20 а.с. 72-75). Колегією суддів було встановлено, що слідчим суддею зроблено правильний висновок стосовно того, що тимчасово вилучене майно, за своїми критеріями, дає достатні підстави вважати, що воно було використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, відповідно до п. 1. ч. 2 с. 167 КПК України, а також вилучене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Порядок зберігання речових доказів регулюється положеннями ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Посилання адвоката ОСОБА_5 , який здійснює захист ОСОБА_4 , на незаконність та необґрунтованість накладеного, на підставі ухвали слідчого судді, арешту, слідчим суддею до уваги не беруться.

Зокрема, ст. 174 КПК України передбачено, що скасування арешту майна, можливе у разі надходження від підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

З підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали, а потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК України.

Тобто положення ст. 174 КПК України передбачають порядок скасування арешту майна за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Зазначені учасники кримінального провадження мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, ухвала про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником чи законним представником, іншим власником або володільцем майна, які були присутні при розгляді питання про арешт майна, або із клопотанням про скасування арешту майна мають право звернутися ці ж учасники кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи №353/307/20 (провадження №1-кс/353/70/20), ОСОБА_4 знав про розгляд слідчим суддею Тлумацького районного суду Івано-Франківської області 30.04.2020 року клопотання про арешт тимчасово вилученого майна та подав заяву в якій, виклав свої заперечення стосовно накладення арешту на тимчасово вилучене майно, та просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а також подавав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2020 року, тобто, використав під час досудового розслідування своє право на оскарження ухвали слідчого судді в апеляційному порядку та має право подати клопотання про скасування арешту майна під час судового провадження у суді.

Крім того, при розгляді клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя неуповноважений давати оцінку тому, наскільки повно та правильно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження, самим доказам по справі, обгрунтованості рішення слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. Зазначені підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Враховуючи наведені положення кримінального процесуального законодавства та приймаючи до уваги, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, та є необхідність в проведенні додаткових слідчих дій, а відтак, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що на момент розгляду клопотання необхідність арешту цього майна не відпала, а клопотання є передчасним та на даній стадії досудового розслідування задоволенню не підлягає.

З врахуванням вищенаведеного, вважаю доводи клопотання про скасування арешту необґрунтованими та недоведеними, в зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України), оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 22, 26, 93, 98, 100, 170, 174, 234, 236, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000097, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України - відмовити.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 , його захиснику адвокату ОСОБА_5 , прокурору та слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Тлумацького районного суду ОСОБА_1