Справа № 191/255/20
Провадження № 1-кп/191/33/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за№0000017 від 04.01.2020 року відносно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хорсики, Лохвицького району, Полтавської області, з середньою освітою, працює за договором, розлучений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участі в судовому розгляді: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого- ОСОБА_3

Встановив:

25 грудня 2019 року приблизно о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_3 , перебував в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 . Достовірно знаючи, що в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 перебуває ОСОБА_5 у ОСОБА_3 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , на підґрунті особистих неприязних відносин.
ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний протиправний намір направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , взяв в приміщенні свого домоволодіння фрагмент дерев`яного держаку від сільськогосподарської лопати, утримуючи який в свої руці, безперешкодно прослідував до будинку ОСОБА_5 , де ОСОБА_3 побачив ОСОБА_5 , який перебував в положенні лежачи на ліжку. Усвідомлюючи можливості настання наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, утримуючи фрагмент дерев`яного держаку обома руками, ОСОБА_3 умисно наніс два почергові удари в область лівого коліна ОСОБА_5 , два почергові удари в область голови, та не бажаючи припиняти свій протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 наніс чотири удари в область правої руки потерпілого ОСОБА_5 .
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів кісток лівої верхньої кінцівки та лівого наколінника, які у своїй сукупності та за своїм характером, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку. Обвинувачений не заперечував проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд суворо не карати обвинуваченого, претензій до обвинуваченого не має.

Оскільки сторонами кримінального провадження не оспорювались фактичні обставини справи, а судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, при цьому у суду відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, тому вислухавши думку сторін кримінального провадження, та роз`яснивши обвинуваченому положення ст.349 КПК України, в порядку частини 3 статті 349 КПК України, дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд дійшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України - є визнання винуватості, щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - судом не встановлені.

Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, яке є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий, визнав свою провину, розкаявся.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням обставин справи та обставин, що характеризують обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 статті 122 КК України у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, суд вважає, що з врахуванням принципів індивідуалізації та гуманізації покарання, позиції потерпілого ОСОБА_5 , який просив не карати ОСОБА_3 , суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 с застосуванням ст.ст.75,76 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком.

Призначення покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України відповідає принципу гуманізму, який закріплений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і його застосування є співмірним вчиненому кримінальному правопорушенню та його суспільно-небезпечним наслідкам.

Цивільний позов потерпілим - не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Відповідно до положень ч.3,ч.5, п.7, ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

Ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2( два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 ( один) рік.

На підставі п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1