Справа № 572/3699/19
Провадження № 1-кс/572/1238/19
УХВАЛА
27 листопада 2019 року м. Сарни
Сарненський районний суд Рівненської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
СВ Сарненського відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001121 від 26.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України.
Прокурор Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучене 26.11.2019 майно, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг» з сім-картою «ВФ Україна» НОМЕР_1 , який поміщений у спецпакет ГСУ Національної поліції України №7168148.
В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що 26 листопада 2019 о 15.58 год. зі служби «102» до Сарненського ВП надійшло повідомлення про те, що 26.11.2019 приблизно о 15.47 год. ОСОБА_4 , 1994 р.н., житель АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу автобусної зупинки громадського транспорту «Дослідна станція» м.Сарни, із належного йому абонентського номеру мобільного зв`язку ПАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , здійснив дзвінок в службу «102» та повідомив про те, що має намір замінувати вищевказану зупинку громадського транспорту.
26.11.2019 на підставі заяви ОСОБА_4 проведеного огляд належного йому мобільного телефону марки «Самсунг» з сім-картою «ВФ Україна» НОМЕР_1 . В ході огляду мобільного телефону слідчим ОСОБА_5 його оглянуто, сфотографовано, поміщено у спецпакет ГСУ НПУ №7168148 та вилучено до Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області. Мобільний телефон визнано та приєднано до матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001316 від 11 грудня 2018 року, як речовий доказ та залишено на зберігання в Сарненському відділі поліції ГУНП в Рівненській області, у зв`язку з цим вилучене майно не є тимчасово вилученим майном, а відповідно до постанови про прилучення речових доказів від 26.11.2019 являється речовими доказами у кримінальному провадженні №0001121 від 26 листопада 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України.
Прокурор в судове засідання не з`явився, письмовою заявою підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Володілець майна в судове засідання не викликався в силу ч.2 ст. 172 КПК України згідно якого, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
З дослідженої в судовому засіданні ОСОБА_4 встановлено, що він видав для огляду слідчому мобільний телефон.
Постановою слідчого ОСОБА_5 від 26.11.2019 року мобільний телефон марки «Самсунг» з сім-картою «ВФ Україна» НОМЕР_1 було прилучено до кримінального провадження як речовий доказ, який вирішено зберігати в Сарненському ВП.
Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Таким чином, в клопотанні не наведені ризики знищення або пошкодження речового доказу, оскільки телефон прилучений до матеріалів кримінального провадження та зберігається в Сарненському ВП ГУНП в Рівненській області.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені докази, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучене 26.11.2019 майно, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг» з сім-картою «ВФ Україна» НОМЕР_1 відмовити.
Копію ухвали надіслати заінтересованим особам.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: