Провадження № 1-кп/638/165/20
В И Р О К
Іменем України

31 березня 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові кримінальне провадження № 0000062 від 10.03.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Газіантеп Турецької республіки, громадянина Туреччини, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні трьох дітей, не працюючого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2016 приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_10 , з метою проведення дозвілля з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та потерпілим ОСОБА_7 зустрівся у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у одній з кімнат вказаної квартири, під час спілкування, між потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_17 раптово виник конфлікт, після чого, ОСОБА_17 , використовуючи малозначний привід, порушуючи подальше проведення присутніми спокійного дозвілля та ігноруючи загально визначені правила поведінки у суспільстві та моралі, виказуючи зневажливе ставлення до потерпілого ОСОБА_7 та оточуючих, діючи з хуліганських мотивів, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого та за допомогою заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, який не встановлено під час проведення досудового розслідування та, що має гостру колюче-ріжучю властивість, наніс тілесні ушкодження потерплому ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи №666-А/16 від 17.05.2016, колото-різану рану передньої поверхні шиї з права, різану рану 4-го пальця правої кисті по долонній поверхні, що по ступеню важкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели за собою короткочасний розлад здоров`я та не є небезпечним для життя. Хуліганські дії ОСОБА_18 тривали близько 5 хвилин та були зупинені оточуючими.

02.12.2016 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000062 від 10.03.2016 року у відношенні ОСОБА_10 за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

30.03.2020 року прокурором змінено обвинувачення у відношенні ОСОБА_10 на ч.4 ст.296 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе визнав в повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та детально надав пояснення про обставини скоєння ним зазначеного кримінального правопорушення. При цьому вказав, що сварка з потерпілим мала місце у нічний час доби близько 23:00 години у квартирі за вказаною в обвинувальному акті адресою. Потерпілий спровокував його, метою останнього було небажання, щоб він працював у особи, що була його начальником. Спочатку мав місце словесний голосний конфлікт, в подальшому потерпілий кинув в нього стілець, на що він узяв ключі та завдав ними удару ОСОБА_19 . Ця сварка тривала близько 3-5 хвилин, супроводжувалася емоційними голосними висловлюваннями. Вказав про те, що відшкодував ОСОБА_19 завдані збитки, жалкує про вчинене, щиросердно розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_19 в судовому засіданні підтвердив фактичні обставини справи так як вони викладені у вироку, зазначив про відсутність будь яких претензій до обвинуваченого, відшкодування останнім шкоди, просив суворо не карати ОСОБА_10 . Також, потерпілий наполягав на відсутності у обвинуваченого бажання вбити його, раніше вважав, що обвинувачений хотів завдати йому смерті через емоційний стан, що перешкоджав йому адекватно оцінити намір обвинуваченого, через сплив часу, аналізуючи події прийшов до висновку про відсутність умислу на протиправне заподіяння смерті.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 правильно розуміє обставини скоєного ним правопорушення. У суду відсутні сумніви у добровільності його позиції.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Так, згідно ст. 296 КК хуліганством визнається грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст.296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

З об`єктивної сторони хуліганство полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Критеріями відмежування хуліганства від інших злочинів, зокрема тих, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно, є об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність діяння, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством над потерпілим, знищенням або пошкодженням майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті ст. 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність явного особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Головною рушійною силою при вчиненні хуліганства є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Протиправне діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямоване на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція оточуючих, в тому числі потерпілого, на провокуючі дії винного стають приводом для подальшого насильства.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_10 повністю доведеною, дії останнього кваліфікує за ч.4 ст.296 КК України хуліганство, що виразилося у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та яке вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого і при цьому встановлено, що ОСОБА_10 раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох дітей, не працюючий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому.

Відповідно ст.67 КК України, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_10 відсутні.

У роз`яснення, викладених у п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рекомендовано судам при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні ОСОБА_10 покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, його особу, пом`якшуючи та обтяжуючи обставини покарання.

Положенням ч.1 ст.75 КК України визначено, що, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, його особи, суд вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, який є соціально адаптованою особою, під час судового розгляду дотримувався покладених на нього обов`язків, добровільно відшкодував шкоду потерпілому, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання та вважає за можливе відповідно до ст.75 КК звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили суд не обирає.

Цивільній позов не заявлено.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368,371,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ) визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ) від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ) не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку, який не набрав чинності негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3