Справа № 455/1504/19
Провадження № 1-кп/452/497/2019
ВИРОК
іменем України

13 грудня 2019 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ; українця, громадянина України; із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, інваліда 3-ї групи, одруженого; раніше не судимого, -

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 14 серпня 2019 року о 16.10год., керуючи автомобілем «Мерседес Бенз 611D» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-16 Львів-Самбір-Ужгород у напрямку м. Львова та проїжджаючи дану ділянку дороги на 114км. +900м. у с. Ясениця Замкова Старосамбірського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 1 п. п. 1.2. («в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів»); п. 1.5. («дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»), п. 1.10. в частині визначення термінів «небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися; окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу, іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку; «безпечний інтервал» - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху; п. 2.3. («Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: підпункт б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; підпункт д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»); Розділу 12 п. 12.1. («Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»); п. 12.4. («У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»); Розділу 34 «Дорожня розмітка» п. 1.1. (вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей; лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється») Правил дорожнього руху України, що виразилося в тому, що водій наведеного транспортного засобу ОСОБА_6 проїжджаючи вище вказану ділянку автодороги, на якій наявний правосторонній поворот в напрямку його руху, під час дощової погоди на мокрому асфальтному покритті, не врахував дорожні умови не вибрав безпечної швидкості в умовах даної дорожньої обстановки, внаслідок чого не справився з керуванням транспортним засобом та, перетнувши суцільну осьову лінію горизонтальної дорожньої розмітки, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення із зустрічним маршрутним автобусом марки «БАЗ» моделі «А079.23» з реєстраційним номером « НОМЕР_2 », який рухався в напрямку м. Ужгород під керуванням водія ОСОБА_4 , що виконував перевезення пасажирів за маршрутом «Львів - Волосянка». Внаслідок чого, водій вказаного маршрутного автобуса ОСОБА_4 отримав тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а пасажир цього автобуса ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Судом проаналізовано показання обвинуваченого, думку потерпілих та позицію прокурора, представлені докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження; кваліфікація дій за вказаною нормою Кримінального Закону є вірною і обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність.

На підтвердження встановлених судом обставин винність особи вбачається із допитаного безпосередньо у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся та показав про обставини вчиненого злочину, що 14.08.2019 року по своїх потребах для перевезення вантажу взяв у власника ОСОБА_7 автомобіль «Мерседес Бенз 611D» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 . Коли проїжджав відрізок дороги, де потім відбулось зіткнення із автобусом, то рухався приблизно із швидкість 60км/год. та через власну неуважність і неврахування всіх обставин, що в деякій мірі перевищив швидкість та через мокре покриття дороги, його транспортний засіб виїхав на зустрічну смугу руху, де раптово назустріч рухався автобус «БАЗ» «А079.23» із реєстраційним номером « НОМЕР_2 », з чим він зіткнувся. У наступному він намагався надати допомогу потерпілим, прийшли ще люди із села та зупинились інші автомашини.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї провини його винність в інкримінованому кримінальному правопорушенні доведена сукупністю зібраних доказів у ході досудового розслідування, дослідження яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за погодженням із учасниками кримінального провадження визнав недоцільним. Водночас судом з`ясовано чи правильно розуміють сторони кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тому, аналізуючи раніше наведене та наявні дані матеріалів кримінального провадження, суд переконаний у доведенні вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

У відповідності до вимоги ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступень тяжкості вчиненого; також судом узято до уваги особу винного, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість, відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_4 , його вік, характеристику, сімейне становище, обставини вчинення кримінального правопорушення. Із урахуванням цього слід призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому, чи для переходу до іншого більш м`якого, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України за вчинене, - не встановлено; також підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності не установлено.

Обвинувачений ОСОБА_6 згідно довідки Інформаційного Центру раніше не судимий; за повідомленнями медичних установ на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; позитивно характеризується за місцем свого проживання; має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття з приводу вчиненого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Розглядаючи кримінальне провадження в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_6 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із поясненнями обвинуваченого, позицій потерпілих та прокурора про обрання покарання не пов`язаного із позбавленням волі; беручи до уваги, що ОСОБА_6 на час вчинення кримінального правопорушення був тверезий, вчинив злочин із необережності та має намір працювати водієм і для цього йому необхідне посвідчення водія як засіб для існування; також ураховуючи інвалідність третьої групи особи і те, що фактично у власності він має легковий транспортний засіб, котрий є необхідним для його особистого пересування у зв`язку із захворюванням ніг, а також як джерело доходів для утримання сім`ї та двох неповнолітніх дітей; враховуючи думку потерпілої сторони віднестись до додаткового покарання із розумінням у даному конкретному випадку, що ОСОБА_6 не слід позбавляти права керувати транспортними засобами; із урахуванням поведінки особи до і після вчинення злочину, вимоги закону, - із урахуванням всіх обставин справи суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на відповідний строк без позбавленням права керувати транспортними засобами із застосуванням звільнення особи від відбування основного покарання з випробуванням, - що є тотожним позиції всіх сторін кримінального провадження, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільного позову не заявлено; питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України; витрати на залучення експерта підлягають стягненню із обвинуваченого у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1(один) рік.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Накладений арешт згідно ухвал слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.09.2019р. та 26.09.2019р. відповідно на маршрутний автобус марки «БАЗ» моделі А079.23» з реєстраційним номером НОМЕР_2 і автомобіль марки «Mercedes benz» моделі 611 D» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , - скасувати.

Речові докази: маршрутний автобус марки «БАЗ» моделі А079.23» з реєстраційним номером НОМЕР_2 повернути володільцю ОСОБА_8 ; автомобіль марки «Merсedes Benz» моделі 611 D» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 .

Стягнути із ОСОБА_6 у дохід держави (Львів. НДЕКЦ) витрати на залучення експерта в сумі 6280,4(шість тисяч двісті вісімдесят гривень 40коп.)гривні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів із дня його проголошення. У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього кодексу.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору; роз`яснити, що інші учасники також вправі отримати копію судового рішення.

Суддя