233 Справа № 233/1057/20
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
07 квітня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2020 року призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, враховуючи, що угоди відповідно до ст.ст. 468-469 КПК України не укладалось, підстав для закриття провадження не вбачається, підстав для повернення провадження прокурору для продовження досудового розслідування немає, підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд проводить підготовку до судового розгляду.
Враховуючи викладене в сукупності, оскільки підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України не встановлені, суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, вважає за можливе призначити матеріали даного кримінального провадження до судового розгляду.
Проти відкритого судового розгляду провадження учасники судового розгляду не заперечували. Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.
Згідно ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.
Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є тяжким злочином (нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі), тому, враховуючи відсутність обставин, зазначених у ч. 4 ст. 314-1 КПК України, необхідно доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого.
У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на строк 60 днів, оскільки 11 січня 2020 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА_5 проходив повз домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , в цей час у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна з території зазначеного домоволодіння.
Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , переконавшись, що його дії носять таємний характер, переліз через паркан та потрапив на територію вказаного домоволодіння. Після чого, останній підійшов до сараю, який знаходиться на території домоволодіння, розташованого, за адресою: АДРЕСА_1 , двері якого були незачинені на запірний пристрій та проникнувши до приміщення, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: велосипед «Салют», вартістю 633,33 грн.; велосипед «Україна», вартістю 616,67 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1250 грн.
Він же, продовжуючи свою злочину діяльність, 13 січня 2020 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, проходив повз домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна з території зазначеного домоволодіння.
Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , переконавшись, що його дії носять таємний характер, переліз через паркан та потрапив на територію вказаного домоволодіння. Після чого, останній підійшов до погребу, який знаходиться на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , двері якого були незачинені на запірний пристрій та проникнувши до приміщення, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: 6 (шість) банок консервації з грибами, об`ємом 0,5 л., загальною вартістю 289,98 грн.; 1 (одну) банку консервації з малиновим варенням, об`ємом 0,5 л., вартістю 40,00 грн.; 1 (одну) металеву банку «Говядина тушеная», масою 525 г., вартістю 44,00 грн.; 4 (чотири) металеві банки ТМ «Кодинка» «Свинина тушкована», ДСТУ 4450- 2005, масою 525 г., загальною вартістю 180,92 грн.; 2 (дві) металеві банки ТМ «Продрезерв» «стерилізована Свинина» масою 525 г., загальною вартістю 90,46 грн.; 20 кг картоплі, яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 645,36 грн.
Він же, продовжуючи свою злочину діяльність, 14 січня 2020 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, проходив повз домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна з території зазначеного домоволодіння.
Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , переконавшись, що його дії носять таємний характер, відкрив хвіртку, яка була незачинена на запірний пристрій та потрапив на територію вказаного домоволодіння. Після чого, останній підійшов до погребу, який знаходиться на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , двері якого були незачинені на запірний пристрій та проникнувши до приміщення, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: 20 скляних банок, об`ємом по 0,5 літра, з консервованими грибами - печерицею, загальною вартістю 800,00 грн.; 2 банки «Консерви м`ясні, м`ясо тушковане з свинини» ДСТУ 4450: 2005, 525 г, загальною вартістю 178,00 грн.; 8 банок ТМ «Етічні м`ясник» «Свинина тушкована», 525 г, загальною вартістю 480,72 грн.; 1 банку кукурудзи ТМ «Щедра Нива» «Цукрова кукурудза з цілих зерен стерилізована», 420 г, вартістю 15,12 грн.; 6 скляних банок, об`ємом по 0,5 літра, з варенням смородини, загальною вартістю 300 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1773,84 грн.
Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.02.2020 року відносно ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 квітня 2020 року включно.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні достатніми доказами:
- протоколом огляду місця події від 17 січня 2020 року, згідно якого було оглянуте домоволодіння АДРЕСА_1 , де з приміщення сараю було викрадено два велосипеди;
- протоколом огляду від 17 січня 2020 року, згідно якого було оглянуто та вилучено у ОСОБА_5 велосипед «Салют». Також під час даного огляду потерпілий ОСОБА_6 впізнав даний велосипед, як належний йому;
- висновком товарознавчої експертизи № 481-482 від 31 січня 2020 року, згідно якого була встановлена ринкова вартість викрадених велосипедів на дату скоєння крадіжки;
- постановою про визнання вилучених предметів речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження в якості речових доказів від 05 лютого 2020 року;
- протоколом огляду місця події від 17 січня 2020 року, згідно якого було оглянуте домоволодіння АДРЕСА_2 , де з приміщення погребу було викрадено банки консервацією, банки з тушонкою, а також картопля;
- протоколом огляду від 17 січня 2020 року, згідно якого було оглянуто та вилучено у ОСОБА_5 банки з консервацією та тушонкою, а також порожні банки з під тушонки;
- висновком товарознавчої експертизи № 392-396 від 28 січня 2020 року, згідно якого була встановлена ринкова вартість викраденого майна на дату скоєння крадіжки;
- постановою про визнання вилучених предметів речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження в якості речових доказів від 17 січня 2020 року;
- протоколом огляду місця події від 18 січня 2020 року, згідно якого було оглянуте домоволодіння АДРЕСА_2 , де з приміщення погребу було викрадено банки з консервацією та банки з тушонкою;
- протоколом огляду від 18 січня 2020 року, згідно якого було оглянуто та вилучено у ОСОБА_5 порожні банки з під тушонки та консервації. Також під час даного огляду потерпіла ОСОБА_8 впізнала дані банки, як належні їй, які були викрадені з її домоволодіння;
- висновком товарознавчої експертизи № 554-558 від 05 лютого 2020 року, згідно якого була встановлена ринкова вартість викраденого майна на дату скоєння крадіжки;
- постановою про визнання вилучених предметів речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження в якості речових доказів від 15 лютого 2020 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13 лютого 2020 року, в ході якого підозрюваний ОСОБА_5 розповів про обставини вчинення ним крадіжок, та показав, де він викрав два велосипеди «Салют» і «Україна», консервацію з грибами та варенням, картоплю, металеві банки різних виробників, а саме: «Говядина тушеная», «Свинина тушкована», «стерилізована свинина», «Консерви м`ясні, м`ясо тушковане з свинини», «Цукрова кукурудза з цілих зерен стерилізована»;
- протоколом огляду від 15 лютого 2020 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , яка впізнала банки з консервацією та тушонкою, а також порожні банки з під тушонки.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час судового слідства встановлено наявність наступних ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам, оскільки існують обґрунтовані підставі вважати що обвинувачений ОСОБА_5 при обранні йому більш м`якого запобіжного заходу буде переховуватись від суду з метою затягування судового розгляду для уникнення від кримінальної відповідальності у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, у разі якщо суд прийде до висновків про винуватість останнього. А також слід враховувати ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_5 не має постійного заробітку, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, в період розгляду у суді обвинувальних актів за скоєння ряду корисливих злочинів, в період не відбутого покарання за попереднім вироком вчинив тяжке кримінальне правопорушення, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, соціально не адоптувався та на шлях виправлення не став. Суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість обвинуваченого свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування.
Прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відмовити в письмовому клопотанні ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запевняє в тому, що не буде переховуватись та вчиняти нові злочини. Подав до суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, враховуючи його стан здоров`я. Підтримав подане ним клопотання.
Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо клопотання прокурора, просив задовольнити письмове клопотання ОСОБА_5 та на підтвердження наявності в нього закритого переламу нижньої треті лівої голені надав акт Бахмутської міської медичної частини м. Бахмут від 14 лютого 2020 року.
Обговоривши з учасниками судового провадження заявлені прокурором та обвинуваченим письмові клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
Судом достовірно встановлено, що ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2020 року ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
20 березня 2020 року ОСОБА_5 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Судове провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не завершено.
Під час судового розгляду судом встановлено, що надані прокурором докази доводять обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, зазначеним у клопотанні.
Прокурором доведено, що підставами вважати, що в кримінальному проваджені існують ризики, передбачені у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду підтверджується тим, що за місцем реєстрації та мешкання останній характеризується посередньо, не одружений, офіційного матеріального доходу не має, соціально не адаптований, обвинувачується у скоєні тяжких злочинів, за які Законом України про кримінальну відповідальність передбачено позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, у зв`язку з чим суворість покарання може бути визнана останнім більш небезпечною ніж втеча.
Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, в період розгляду у суді обвинувальних актів за скоєння ряду корисливих злочинів, в період не відбутого покарання за попереднім вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2019 року, на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчиненні трьох злочинів, які відносяться до категорії тяжких, за вчинення яких законом передбачено покарання від 3 до 6 років позбавлення волі, що в своїй сукупності підтверджує його схильність до скоєння злочинів.
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , його можливість переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення на думку суду, є підставою для обрання ОСОБА_5 саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.
При цьому, наявність захворювання ОСОБА_5 та те, що обвинувачений запевняє в тому, що не буде переховуватись та вчиняти нові злочини не може бути безумовною підставою для не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це не спростовує висновки про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії передбачені ст. 177 КПК України, та є обґрунтовані, достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені вказаною статтею, на які вказує прокурор.
Доводи про ненадання ОСОБА_5 належної медичної допомоги в умовах його тримання під вартою безпідставні.
Згідно розділу 10 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року № 1769/5 - Відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина. Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
З огляду на викладене застосування запобіжного заходу не позбавляє обвинуваченого можливості отримувати своєчасну медичну допомогу.
Вищезазначені ризики виправдовують обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд на теперішній час не встановив.
При цьому суд вважає, що застосування даного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання ОСОБА_5 винуватим; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання (не одружений, зареєстрований та проживає у м. Костянтинівка); майновий стан обвинуваченого, який не працює, офіційного заробітку не має; наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, ризик продовження та повторної протиправної поведінки, враховуючи наявність підстав, передбачених пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, та що більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою запобігання ОСОБА_5 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , не даючи оцінки доказам, враховуючи, що прокурором в підготовчому судовому засіданні доведені всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 182 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тож, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слід призначити заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 63 060 грн., поклавши на ОСОБА_5 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.
Інших клопотань сторонами кримінального провадження не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 182-183, 314-317, 334, 372 КПК України, суд, -
Доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації, а саме Костянтинівському міськрайонному відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого: ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 (який тримається під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)»), яку надати в строк до 17 квітня 2020 року.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Клопотання прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка, Донецької області задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, строком на 60 днів по 05 червня 2020 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_5 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 63 060 (шістдесят три тисячі шістдесят) гривень.
У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язок прибувати на виклики до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися зі свого постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками та іншими особами, причетними до даного кримінального правопорушення; не вчиняти інших правопорушень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Копію ухвали надіслати/вручити учасникам судового провадження негайно після її оголошення.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, захисника, обвинуваченого.
На ухвалу суду учасниками процесу, в частині запобіжного заходу, може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Суддя ОСОБА_1