У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ;
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (ЄРДР 004482 від 05 червня 2018 року) за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Васильків Київської області, українець, гр-н України, освіта вища, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , не судимий, -
який підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , інші учасники представник потерпілого ТОВ «Едісок Моторс» ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
05 червня 2018 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні комплексу по мийці автомобілів ТОВ «Автопассажу», розташованої за адресою вул. Богатирська, 1 у м. Київ, помітив автомобіль «БМВ», моделі «І 3 REX», транзитний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , яким вирішив незаконно заволодіти. Реалізуючи свій умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , взявши з полички ключі від запалення двигуна вказаного автомобіля, підійшов до нього та за допомогою пульта від сигналізації відкрив замок зазначеного автомобіля. Продовжуючи вчиняти свої дії ОСОБА_5 сів за кермо та за допомогою ключа привів двигун у робочий стан, після чого поїхав у невідомому напрямку. У подальшому, того ж дня близько 17 год. 15 хв. ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , був викритий працівниками поліції разом з вказаним автомобілем.

Ці суспільно небезпечні дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

До суду надійшло клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 .
Заслухавши думку прокурора, який просив закрити дане провадження через втрату необхідності подальшого примусового лікування особи, оскільки в справі наявні належні докази того, що БОМБУШКАР на час вчинення вказаного суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, був неосудним, а на даний час видужав, думку захисника, який просив закрити провадження через те, що БОБМУШКАР вчинив вказане суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і на момент судового розгляду відпала потреба у застосуванні примусових заходів медичного характеру, а також думку ОСОБА_5 , його законного представника, які підтримали захисника, проаналізувавши заявлене клопотання, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, а провадження необхідно закрити, виходячи з такого.

Як видно з досліджених судом матеріалів провадження (протокол огляду місця події, впізнання за фотокартками, огляду відеозапису, затримання) факт вчинення суспільно небезпечного діяння, до якого причетний саме ОСОБА_5 доводиться даними, за якими встановлено факт заволодіння транспортним засобом, його переміщення поза волею власника та подальшого затримання за адресою: АДРЕСА_2 , також ідентифіковано ОСОБА_9 як особу, причетну до заволодіння вказаним автомобілем, що не оспорюється сторонами.

За таких обставин, суд вважає безспірно доведеним те, що 05 червня 2018 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, а саме незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем «БМВ», моделі «І 3 REX», транзитний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що вони не оспорюють формулювання оголошеної підозри, та правову кваліфікацію суспільно небезпечних дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 289 КК України, а відтак суспільно небезпечне діяння, яке поставлено ОСОБА_5 у провину, дійсно мало місце, вчинено саме ним, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку.

Крім того, згідно з висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 151 від 23 серпня 2018 року, дійсно, ОСОБА_5 на час вчинення суспільно небезпечного діяння, в якому він підозрюється, страждав на стійкий хронічний психічний розлад: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу, маніоформно-параноїдний синдром, а тому за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, ОСОБА_5 і на час проведення експертизи страждав вказаним стійким хронічним розладом, а тому за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не міг правильно сприймати обставини справи, давати свідчення, приймати участь в судовому засіданні. ОСОБА_5 потребував застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Разом з тим, як вбачається з досліджених судом довідок спеціалізованих медичних установ від 08 листопада 2019 року та 15 січня 2020 року у ОСОБА_5 станом як на листопад 20919 року, так і січень 2020 року відпала потреба для застосування до нього примусових заходів медичного характеру, відповідні медичні протипоказання відсутні.

Таким чином, суд також вважає доведеним те, що ОСОБА_5 на час вчинення суспільно небезпечного діяння, в якому він підозрюється, страждав стійким хронічним розладом, внаслідок якого за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК України вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, у стані неосудності, а тому не підлягає кримінальній відповідальності за вчинене.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 93 та ст. 94 КК України до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, судом можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру певного виду. Водночас, оскільки на даний час ОСОБА_5 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння не потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в примусовому порядку, тому, враховуючи правила ч. 4 ст. 513 КПК України, підстави для застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а кримінальне провадження підлягає закриттю.

Отже, керуючись ст. ст. 19, 92-94 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 395, 508, 512-513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_10 у вигляді направлення до психіатричного закладу залишити без задоволення.
Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 289 КК України (ЄРДР 004482 від 05 червня 2018 року) на підставі ч. 4 ст. 513 КПК України закрити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДЯ ОСОБА_11