Справа № 703/193/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000091 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про накладення арешту на майно,

встановив:

Слідчий ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 вніс погоджене з прокурором клопотання про накладення арешту на 26 каністр з полімерного матеріалу, ємністю, близько 35л. кожна, з рідиною з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 16 січня 2020 року близько 13 год. 20 хв. під час огляду місця події по вул. Заводській в м. Сміла Черкаської області, було виявлено і вилучено автомобіль ВАЗ 2121, д. н. з. НОМЕР_1 , в салоні якого було виявлено та вилучено: 26 каністр з полімерного матеріалу ємністю близько 35 літрів кожна, в яких знаходиться речовина ззовні схожа на паливно-мастильні матеріали, а саме дизельне паливо.

Працівникам поліції ОСОБА_4 пояснив, що придбав дизельне пальне у незнайомого водія вантажного автомобіля МАН 16 січня 2020 року неподалік АЗС в с. Ротмистрівка Смілянського району для власних потреб.

В подальшому автомобіль та дизельне паливо були вилучені протоколом огляду місця події.

Посилаючись на те, що вилучене майно пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди і надалі може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий просив накласти на нього арешт.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив задовольнити його з наведених у ньому підстав, володілець майна ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання і пояснив, що дизельне пальне він придбав для власних потреб, оскільки має вантажний автомобіль ЗІЛ з дизельним двигуном.

Заслухавши думку слідчого, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що в клопотанні належить відмовити з наступних підстав.

У відповідності з витягом з ЄРДР, кримінальне провадження відкрите за фабулою, зазначеною слідчим у клопотанні.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 3 статті 172 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Підставою звернення до суду з наведеним клопотанням слідчим визначено те, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вилучені ємкості з дизельним пальним є доказом злочину і цей доказ відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

У відповідності з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підтвердження викладеного в клопотанні слідчим надано протокол огляду місця події, у відповідності з яким 16 січня 2020 року було виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 2121, д. н. з. НОМЕР_1 і 26 каністр з полімерного матеріалу, ємністю, близько 35л. кожна, з рідиною з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів, постанову про визнання предметів речовим доказом від 16 січня 2020 року, пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати, крім іншого, наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; правову підставу для арешту майна; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту, вважаю, що вони не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як накладення арешту на вилучене майно.

Слідчим не надано доказів того, що це майно є чи може бути об`єктом вчинення кримінального правопорушення. Перевезення паливно-мастильних матеріалів без відповідних документів саме по собі не є кримінальним правопорушенням в розумінні ч. 1 ст. 185 КК України. Будь-яких доказів на підтвердження того, що це майно було викрадено до клопотання не приєднано.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що слідчим не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що існують ризики можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, в клопотанні належить відмовити в повному обсязі.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності з ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Керуючись ст. 131, 132, 170, 173 КПК України,

ухвалив:

Відмовити слідчому СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 в клопотанні про накладення арешту на майно: пластикові ємкості місткістю 35 літрів кожна в кількості 26 шт. з рідиною з характерним запахом дизельного палива в кримінальному провадженні №0000091 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1