Справа № 359/1210/20
Провадження №1-в/359/56/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» об`єднані в одне провадження клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (засудженого за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 06.04.2016 року за ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на три роки з іспитовим строком на два роки, згідно ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 10.01.2018 року звільнення з іспитовим строком скасовано), про перерахунок строку попереднього ув`язнення згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України та про умовно-дострокове звільнення, -

в с т а н о в и в :
10.02.2020 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначені клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України та про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Ухвалою від 21.02.2020 року дані клопотання були об`єднані в одне провадження.

Клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання обґрунтовано тим, що він за час відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується добре, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має 3 заохочення правами начальника установи, має 1 дисциплінарне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку. Враховуючи вищезазначене просив суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Додатково просив перерахувати йому період з 01.02.2018 року по 01.03.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що останній за час перебування в БВК № 119 не довів, що став на шлях виправлення його поведінка та ставлення до праці постійно змінюється. Щодо перерахунку строку попереднього ув`язнення вважав, що відсутні підстави.

В судовому засіданні представник адміністрації БВК заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Вироком Тетіївського районного суду Київської області від 06.04.2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. 10.01.2018 року ухвалою Тетіївського районного суду Київської області вирок від 06.04.2016 року Тетіївського районного суду Київської області скасовано в частині призначеного покарання та направлено в місця позбавлення волі строком на 3 роки.

Початок строку: 01.02.2018 року. Кінець строку: 01.02.2021 року.

На момент розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув більше половини строку призначеного покарання.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування звільнення, згідно п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до п. 11 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р., при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Засуджений ОСОБА_5 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 02.02.2018 року. Під час знаходження в ДУ «Київський СІЗО» зарекомендував себе негативно. З 01.03.2018 року Наказом Про зарахування засуджених для виконання роботи з господарського обслуговування був працевлаштований в господарчій обслузі на посаді підсобного робітника. За сумлінну поведінку і ставлення до праці отримав 2 заохочення правами начальника СІЗО.

В подальшому засуджений змінив свою поведінку в гіршу сторону та допустив порушення режиму відбування покарання, яке було виражене у самовільному пересуванні по режимній території та отримав 1 стягнення.

Згідно характеристики ДУ «Бориспільська виправна колонія №119», яка міститься в матеріалах особової справи засудженого, ОСОБА_5 є маловивченою особою, так як знаходиться в установі нетривалий час відбування покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Також пунктом 2 вищезазначеної ППВСУ передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Крім того, пунктом 17 даної Постанови передбачено, що під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів особової справи, Засуджений ОСОБА_5 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 02.02.2018 року. Під час знаходження в ДУ «Київський СІЗО» зарекомендував себе негативно. З 01.03.2018 року Наказом Про зарахування засуджених для виконання роботи з господарського обслуговування був працевлаштований в господарчій обслузі на посаді підсобного робітника. За сумлінну поведінку і ставлення до праці отримав 2 заохочення правами начальника СІЗО.

В подальшому засуджений змінив свою поведінку в гіршу сторону та допустив порушення режиму відбування покарання, яке було виражене у самовільному пересуванні по режимній території та отримав 1 стягнення.

Згідно характеристики ДУ «Бориспільська виправна колонія №119», яка міститься в матеріалах особової справи засудженого, ОСОБА_5 є маловивченою особою, так як знаходиться в установі нетривалий час відбування покарання.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 має нестабільну лінію поведінки. З початку він характеризувався виключно негативно, а в подальшому, лише після тривалого часу відбування покарання, вже почав змінювати свою поведінку в кращу сторону. Така поведінка засудженого не є зразковою, та не може свідчити про його чесне та сумлінне ставлення до праці за весь період відбування покарання та те, що засуджений твердо став на шлях виправлення.

Таким чином, враховуючи, що основною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання не є сумлінною, оскільки вона нестабільна. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення.

Злочин за вчинення якого був засуджений ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості.

Таким чином, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, однак матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_5 злочинів, дані про особу засудженого, його нестабільну поведінку, яка змінювалася, та останній спочатку під час відбування покарання характеризувався з негативного боку, тож пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 лише стає на шлях виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання наразі є передчасним.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Щодо клопотання засудженого про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання суд приходить до висновку що воно теж не підлягає задоволенню з наступних підстав.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким змінено ч. 5 ст. 72 КК України.

Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII.

Тобто, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 був затриманий 01.02.2018 року, тому зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

З наведених підстав суд вважає, що в клопотанні про проведення перерахунку у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, слід відмовити.

Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст. 72, 81 КК України та керуючись ст.ст. 376, ч. 5 ст. 72 КК України, ст. 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перерахунок строку попереднього ув`язнення згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України та про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області з моменту отримання повного тексту ували суду.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 24.02.2020 року.

Суддя ОСОБА_1