Справа № 626/2644/19
Провадження № 1-кп/626/38/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року м.Красноград
Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
Обвинувачений ОСОБА_5 16 березня 2019 року з корисливих мотивів, приблизно о 11-й годині знаходився на території пасовища поблизу с.Вишневе Красноградського району Харківської області, де випасалися 200 баранів породи "Меринос", які належали ОСОБА_4 . Після чого обвинувачений умисно, таємно, із корисливих спонукань, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає , викрав одного барана, що коштував 2457 грн., згідно висновку товарознавчої експертизи № 3 від 30.10.2019 року. Своїми діями обвинувачений заподіяв збитки на вищезазначену суму потерпілій ОСОБА_4 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлений.
Крім того, ОСОБА_5 18 березня 2019 року з корисливих мотивів та повторно, приблизно о 10-й годині перебував на території пасовища поблизу с.Вишневе Красноградського району Харківської області, де випасалися 200 баранів породи "Меринос", які належали ОСОБА_4 . Після чого обвинувачений умисно, таємно, із корисливих спонукань та повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає , викрав одного барана, що коштував 2457 грн., згідно висновку товарознавчої експертизи № 3 від 30.10.2019 року. Своїми діями обвинувачений заподіяв збитки на вищезазначену суму потерпілій ОСОБА_4 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлений.
У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_5 у судовому засіданні винним себе визнав повністю, дати пояснення погодився.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю. Не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, підтвердивши обставини вчинених ним кримінальних правопорушень. Просив суворо його не карати і розкаявся у скоєних злочинах.
Суд вважає доведеним, що дії обвинуваченого 16 березня 2019 року правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а 18 березня 2019 року також за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно. Відповідно до ст.12 КК України, злочини передбачені ч.1, ч. 2 ст. 185 КК України є середньої тяжкості.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів. Обставини, що обтяжують покарання згідно зі ст.67 КК України, встановлені не були.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до зазначеної норми Закону, суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Визначаючи остаточне покарання обвинуваченому, суд вважає доцільним призначити покарання за сукупністю злочинів відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Згідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначені покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п"яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", рішення суду про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Враховуючи вищезазначене, оскільки злочинні дії не заподіяли тяжких наслідків, викрадене повернуто, наявність пом`якшуючих обставин, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного, позицію сторони обвинувачення, думку потерпілої, суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. З цих підстав суд вважає вірним відповідно до ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Питання про речові докази та документи, суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.185 , ч.2 ст.185 КК України.
Призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання 1 (один) рік 6 позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі, визнані та приєднані як речові докази, вважати повернутими власнику.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім- надіслати поштою.

Головуюча ОСОБА_1