Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/428/20
Провадження № 1-кс/711/205/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Слідчий суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 заявленого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000103 від 18.05.2018, зач. 3,5 ст.191, ч.1 2 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000103 від 18.05.2018, за ч.3, 5 ст.191, ч.1 2 ст. 366 КК України. Клопотання мотивує тим що, 17.01.2020 прокурором Черкаської області ОСОБА_5 підписано повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.3, 5 ст.191, ч.ч.1, 2 ст.366 КК України, яке було вручено останньому прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 цього ж дня. Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.01.2020 накладено арешт на житловий будинок (реєстраційний номер майна 218), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , котрий на праві власності належить ОСОБА_4 (код НОМЕР_1 ), заборонивши будь які дії по його реєстрації, перереєстрації та відчуженню в інший спосіб. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.74 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Згідно п.3 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Ионкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, п.32, Series А, № 182). Вважає накладений ухвалою слідчого судді від 20.01.2020 арешт на майно ОСОБА_4 необґрунтованим, виходячи з наступних підстав. Так, згідно повідомлення про підозру від 17.01.2020, ОСОБА_4 , діючи від імені міської ради як замовник, укладав із ОСОБА_7 як директором ТОВ «Інтербудтехсервіс» як підрядником, ряд договорів підряду, а саме: 28.03.2017 договір підряду № 8/2017 на виконання робіт по об`єкту: «Каптіальний ремонт вулиці Леніна (Героїв Майдану) від вул.Декабристів до вул. Гоголя в м. Кам`янка, за ціною 1 447 459,20 грн. 24.05.2017 договір підряду № 20/2017 на виконання робіт по об`єкту: «Каптіальний ремонт вулиці Шевченка в м.Кам`янка Черкаської області», за ціною 1 179 236,40 грн. 07.11.2017 договір підряду № 50/2017 на виконання робіт по об`єкту: «Каптіальний ремонт під`їзду до Тясминського каньйону по вул.Гоголя в м.Кам`янка Черкаської області», за ціною 1 029 967,20 грн. 23.04.2018 договір підряду № 17/2018 на виконання робіт по об`єкту: «Поточний ремонт вул.Захаренка в м.Камянка», за ціною 199 945,20 грн. Потім указані особи, після фактичного виконання визначених у договорі робіт, підписали відповідні акти приймання цих робіт. При цьому, вартість виконаних робіт, визначена у актах є меншою, ніж була передбачена у зазначених договорах підряду та первинній проектно-кошторисній документації. На підставі актів виконаних робіт Кам`янським управлінням ДКСУ з рахунку Кам`янської міської ради на рахунок ТОВ «Інтербудтехсервіс» перераховані грошові кошти в сумі, зазначеній у актах. Для обґрунтування підозри сторона обвинувачення вибірково посилається на висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 30.01.2019 № 3495/3496/18-27/325-327/19-27. Так, сторона обвинувачення нехтує висновком експерта (пунктом 2 висновку) про те, що вартість фактично виконаних робіт по об`єктах за результатами візуально-інструментального огляду в натурі відповідає актам виконаних робіт. Тобто, стороною обвинувачення не спростовано фактичне виконання робіт та витрачання будівельних матеріалів підрядником на суму, що була сплачена за ці роботи. З незрозумілих причин, ОСОБА_4 підозрюється у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. За нормативним визначенням предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб, зокрема це може бути відчуження майна іншим особам для споживання, як подарунок чи товар, в обмін на інше майно тощо. Тобто, для привласнення необхідними та обов`язковими ознаками в тому числі є обернення винною особою майна на свою користь. У відповідності до п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вважає, що оголошена ОСОБА_4 підозра та додані до неї матеріали не може вважатися обґрунтованою та спростовується матеріалами кримінального провадження. До того ж, ОСОБА_4 , як голова Кам`янської міської ради є посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої згідно ст.14 Закону «Про службу в органах місцевого самоврядування» віднесено до другої категорії посад. Розмір збитків, які інкримінують ОСОБА_4 , згідно підозри, у 748,13 перевищує розмір прожиткового мінімуму доходів громадянкою першому епізоду, у 611,91 - по другому епізоду, у 829,02 - по третьому та у 185,8 - по четвертому епізоду. Отже, кримінальне провадження № 0000103 підслідне НАБУ як того вимагає ч.5 ст.216 КПК України, а не слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області. Дана норма права є імперативною і спори про підслідність не допускає.
Враховуючи викладене та те що обґрунтованість підозри за ч.ч.3, 5 ст.191, ч.ч.1, 2 ст.366 КК України не знайшла свого підтвердження, оскільки в діях ОСОБА_4 відсутня кваліфікуюча ознака у вигляді спричинення збитків, вважає що на даний час відсутні правові підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_4 , а тому арешт накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м Черкаси від 20.01.2020 арешт на житловий будинок (реєстраційний номер майна 218), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , котрий на праві власності належить ОСОБА_4 (код НОМЕР_1 ), шляхом заборони будь яких дій по його реєстрації, перереєстрації та відчуженню в інший спосіб підлягає скасуванню.
Заявник адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, до початку судового розгляду надав заяву в якій просить проводити розгляд клопотання за його відсутності та на його задоволенні наполягав.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися. Їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши письмові матеріали клопотання про скасування арешту майна та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.
Положеннями ст.131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з вимогами ст.170 КПК України в реакції, яка діє з 29 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20.01.2020 накладено арешт на житловий будинок (реєстраційний номер майна 218), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , котрий на праві власності належить ОСОБА_4 (код НОМЕР_1 ), заборонивши будь-які дії по його реєстрації, перереєстрації та відчуженню в інший спосіб.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, оскільки особа, яка подала клопотання належним чином обґрунтовує, що арешт майна було накладено необґрунтовано, а також, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала, що свідчить про те, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що майно на яке накладено арешт не є речовими доказами, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вважаю що клопотання адвоката ОСОБА_3 підлягає до задоволення
На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 174, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 заявленого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000103 від 18.05.2018, за ч. 3,5 ст.191, ч.1 2 ст. 366 КК України - задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м Черкаси від 20.01.2020 року, арешт на житловий будинок (реєстраційний номер майна 218), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , котрий на праві власності належить ОСОБА_4 (код НОМЕР_1 ), шляхом заборони будь яких дій по його реєстрації, перереєстрації та відчуженню в інший спосіб.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1