Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
11 грудня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
підозрюваного - ОСОБА_6
захисника підозрюваного - адвоката - ОСОБА_7
слідчого - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2019 року, -
в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_9 , погодженого із прокурором здійснюючим процесуальне керівництво у провадженні ОСОБА_5 (про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово), та застосовано щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України - ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладанням обов`язків передбачених п.п.1,3 ч.5 ст.194 КПК України.
Згідно клопотання, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що будучи начальником управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, використовуючи своє службове становище, здійснив прийняття в експлуатацію об`єкту «Будівництво кварталу житлової та громадської забудови на вулиці Костромській та Гагаріна у м.Рівне (1 черга) перший пусковий комплекс, житлові будинки (секції А, Б) у м.Рівне на вул.Костромській та Гагаріна, код 1122.1» без сплати всієї суми пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту м.Рівне в розмірі 741 043 гривень, чим спричинено місцевому бюджету м.Рівне матеріальну шкоду в розмірі 541 043 гривень, яка в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто тяжкі наслідки.
Розглядаючи клопотання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється, те, що прокурор в судовому засіданні навів вагомі докази вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, а також вагомість ризику незаконного впливу на свідків, проте не довів наявність інших, заявлених у клопотанні ризиків, зокрема 1.переховування від органів досудового розслідування та суду, 2. знищення, спотворення і приховування речей і документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення, 3.перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; - а тому прийшов до переконання, що обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту цілодобово є недоцільним, і з урахуванням обставин справи слідчим суддею вирішено обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням відповідних процесуальних обов`язків, що попередить вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурор ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.

У апеляційній скарзі із доповненнями, апелянт вважає рішення слідчого судді необґрунтованим, а висновки щодо відсутності підстав задоволення клопотання слідчого невідповідними фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що слідчим суддею невірно оцінено обставини кримінального правопорушення та поведінку підозрюваного ОСОБА_6 у ході досудового розслідування, безпідставно не враховано наявність усіх зазначених у клопотанні ризиків. Так, переконує, що після вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру 23.10.2019 року та ознайомлення його з клопотанням адресованим слідчому судді про обрання щодо нього запобіжного заходу і вирішення питання відсторонення від посади, він 24.10.2019 року виїхав за межі території України, у зв`язку із чим досудове розслідування у провадженні зупинилося до 05.11.2019 року (переховування від органу досудового розслідування). Щодо наявності ризику знищення та спотворення підозрюваним речей і документів, важливих для з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, вказує що на даний час стороною обвинувачення не встановлено місце знаходження оригіналу довідки ОК «ЖБК «Рівненська брама» про кошторисну вартість об`єкту будівництва від 04.10.2017 року за №123, а також зведеного кошторисного розрахунку вартості вказаного будівництва, на підставі яких укладалися договори та здійснювався розрахунок величини пайової участі. Також зазначає, що слідчим суддею визнано обґрунтованим ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у провадженні, однак відмовлено у покладенні на нього обов`язків утриматися від спілкування із свідками, зокрема службовими особами ОК «ЖБК «Рівненська Брама», ПП «Буд Кепітал Менеджмент», а також Рівненським міським головою.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 вважає вимоги прокурора недоведеними та просить залишити ухвалу слідчого судді без змін, оскільки така є законною та обґрунтованою.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 щодо незаконності ухвали слідчого судді та необхідності її скасування з постановленням нової ухвали, якою необхідно задовольнити клопотання слідчого, твердження підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 щодо залишення ухвали слідчого судді без змін, як законної та обґрунтованої, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу, перевіривши доводи поданої прокурором ОСОБА_5 апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000302, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України.
23 жовтня 2019 року ОСОБА_6 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364 (зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки), ч.1 ст.366 (службове підроблення) КК України.

Відповідальність за злочини, у яких підозрюється ОСОБА_6 , один із яких за ступенем тяжкості відноситься до злочину невеликої тяжкості, а інший - до тяжких злочинів, передбачена ч.1 ст.366 КК України покаранням у виді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також ч.2 ст.364 КК України покаранням у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину. Більш суворі запобіжні заходи застосовуються тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжних заходів з іншою метою не допускається.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Так, при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 , слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя перевірив наявність достатніх підстав вважати, що ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у провадженні, передбачений ч.1 ст.177 КПК України та заявлений прокурором дійсно існує, і підтверджується матеріалами кримінального провадження, проте визнав не доведеними наявність інших, заявлених у клопотанні ризиків, зокрема переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; знищення, спотворення і приховування речей і документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення, його перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Також слідчий суддя встановив, що для запобігання доведеному прокурором ризику впливу на свідків, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним, його стан здоров`я, репутацію і майновий стан, - застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваного буде достатнім.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Так, за змістом ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати встановлені йому слідчим суддею обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
В сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, що характеризують особу підозрюваного, тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 підозрюється.
Колегія суддів вважає, що прокурором доведено існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у провадженні, який є підставою для застосування запобіжного заходу підозрюваному, водночас враховано й особу підозрюваного, тяжкість обвинувачень в яких висунуто підозру, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у клопотанні щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного та обрав ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначене спростовує твердження прокурора про недостатнє врахування судом особи підозрюваного та його поведінки. Також, колегія суддів враховує, що підозрюваний ОСОБА_6 за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, має хорошу репутацію, не є судимим та до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.
Що стосується доводів апелянта про виїзд підозрюваного за межі території України, у зв`язку із чим досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинялось, то згідно наданих підозрюваним та його захисником даних, які під час апеляційного розгляду підтвердились, - 23.10.2019 року підозрюваний ОСОБА_6 отримавши від слідчого ОСОБА_8 наручно клопотання про обрання запобіжного заходу та клопотання про відсторонення від посади, одразу, в усній формі, повідомив слідчого, що з 25.10.2019 року по 01.11.2019 року він, разом із дружиною та трьома неповнолітніми дітьми, перебуватиме за межами України, зокрема, в Республіці Єгипет, у туристичній подорожі, що запланована, замовлена й оплачена 17.10.2019 року, тобто раніше ніж органом досудового розслідування вручено повідомлення про підозру ОСОБА_6 та відповідні клопотання. При цьому, вказівок, застережень чи обмежень щодо можливості ОСОБА_6 разом з родиною залишити межі України та поїхати на відпочинок до Республіки Єгипет, підозрюваний не отримував.
Щодо доводів апелянта про відмову слідчим суддею у покладенні обов`язків утриматися від спілкування із свідками, то слідчий суддя відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, врахував заявлений прокурором ризик впливу підозрюваного на свідків, відповідно встановив підозрюваному обов`язки, які визнав доцільними, зокрема передбачені п.п. 1, 3 ч.5 вказаної статті.
Таким чином, на переконання колегії суддів застосування щодо підозрюваного обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання повністю обґрунтовано й відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України. При вирішені питання застосування запобіжного заходу, обранні такого підозрюваному у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Таким чином, при прийнятті рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені у судовому засіданні.
За таких обставин колегія суддів, вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.
Керуючись ст.ст. 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного за ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України - ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладанням обов`язків передбачених п.п.1,3 ч.5 ст.194 КПК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С у д д і :

__________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3