ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7691/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/150/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

законного

представника ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_9 , підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 10 травня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області та застосовано до підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Тернополя, з середньою освітою, студентки Вінницького коледжу економіки і підприємництва ТНЕУ, не одруженої, не працюючої, зареєстрована та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 05 липня 2020 року із визначенням застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 315300 (триста п`ятнадцять тисяч триста) гривень і у випадку внесення застави визначено покласти на підозрювану обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками.

Як вбачається з матеріалів, слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000210 від 09 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 09 травня 2020 року приблизно о 03:00 годині, ОСОБА_7 знаходилася в квартирі АДРЕСА_2 разом з громадянином Республіки Конго ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході раптово виниклих неприязних відносин в ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ).

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нанесла потерпілому один удар невстановленим слідством гострим предметом в ділянку тулуба, спричинивши ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) тілесне ушкодження, яке призвело до масивної крововтрати, від якої останній помер на місці події.

09 травня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Посилається на те, що слідчий суддя дійшов до правильного переконання про обґрунтованість підозри, наявність підстав та ризиків для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак вказує, що слідчим суддею не було дотримано вимог п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. На його думку, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного вбивства із застосуванням насильства щодо потерпілого, то слідчий суддя не вправі був визначати підозрюваній заставу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити ухвалу, якою клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково та застосувати до підозрюваної запобіжний захід домашній арешт.

Посилається на те, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, яке базується на припущеннях, сумнівних та недопустимих доказах.

Вказує на відсутність ризиків, які би давали підстави застосовувати до підозрюваної запобіжний захід тримання під вартою. Зазначає, що слідчий суддя належним чином не перевірив наявності доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Вважає, що тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для тримання підозрюваної під вартою, а цілодобовий домашній арешт може забезпечити її процесуальну поведінку.

В апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_7 посилається на бездоказове обвинувачення, вказує на порушення правоохоронними органами її прав, що виразилось у психологічному тиску на неї при вилучені її одягу для проведення експертизи, забороні користуватися банківською карточкою, мобільним телефоном, правом на отримання посилок.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 та підозрюваної заперечив, адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підозрювана ОСОБА_7 та законний захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційні скарги подані адвокатом та підозрюваною, апеляційну скаргу прокурора заперечили, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, адвоката та підозрюваної не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є вірним і ґрунтується на досліджених матеріалах справи та вимогах кримінально-процесуального закону.

Обираючи відносно підозрюваної запобіжний захід слідчим суддею вірно встановлено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Такими ризиками слідчий суддя визнав те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у кримінальному провадженні, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, є неповнолітньою, офіційно не працює, не заміжня, не має на утриманні дітей та осіб похилого віку, тому застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Щодо посилання захисника на необґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_7 , то відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг захисника та підозрюваної щодо незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, слідчий суддя, враховуючи особливості психіки неповнолітньої підозрюваної, її незрілість, нездатність повно та критично оцінити ситуацію, в яку потрапила, передбачити її розвиток, правильно розуміти об`єктивний зміст власної поведінки, причин, цілей вчинення дій, передбачення їх наслідків з позиції моралі та права, враховуючи право (а не обов`язок), передбачене ч.4 ст. 183 КПК України, прийшов до правильного висновку щодо визначення підозрюваній застави, як альтернативного запобіжного заходу, з огляду уникнення можливої психічної травми неповнолітньої підозрюваної та вразливість психіки останньої.

Тому доводи прокурора, що слідчий суддя не вправі був визначати особі, підозрюваній у вчиненні умисного вбивства, заставу, є необґрунтованими, оскільки відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України не визначати заставу є правом, а не обов`язком слідчого судді.

Щодо посилання підозрюваної на порушення її прав, то зазначене нею є обмеженням, яке встановлене Законом України Про попереднє ув`язнення.

За таких обставин, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, є обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_9 , підозрюваної ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 10 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді