Справа № 372/4364/19
Провадження 1-кп-329/19
ухвала
Іменем України
13 грудня 2019 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі суддів :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:

04.12.2019 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001069 від 17.10.2019 року, відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121 КК України.
18.10.2019 року Обухівським районним судом Київської області ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.12.2019 року.
Ухвалою судді від 04.12.2019 року призначене підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Потерпілий погодився із думкою прокурора.
Обвинувачений та його захисник не заперечили проти призначення справи до судового розгляду, щодо клопотання про продовження терміну запобіжного заходу , вони покладаються на розсуд суду. Крім того обвинувачений через перекладача пояснив, що він володіє лише грузинською мовою, деякі слова знає на російській мові, також обвинувачений вказав, що обвинувальний акт йому вручено на українській мові, який йому усно перевів перекладач. При вручені обвинувального акту слідчий йому обіцяв пізніше надати його на рідній грузинській мові, але на даний час не надав.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно п.п. 2,5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при складанні обвинувального акту не було дотримано зазначених вимог закону.
Так, обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення не зазначено наслідки кримінального правопорушення, форма вини і мотиви кожного із інкримінованих правопорушень, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та права обвинуваченого на захист.
Згідно ст. 42 ч. 3 п. 18 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною мовою або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

В підготовчому судовому засіданні встановлено що обвинувачений ОСОБА_7 народився в Республіці Грузія, він навчався у школі на території Республіки Грузія. Також безпосередньо в судовому засіданні обвинувачений заявив про те, що він не володів і не володіє українською мовою, ніколи не навчався у навчальних закладах України, не вивчав українську мову, вільно володіє грузинською мовою, розуміє деякі слова на російській мові на побутовому рівні, однак не розмовляє на цій мові, не розуміє юридичну термінологію, тому йому незрозуміло зміст обвинувачення. Крім того, обвинувачений зазначив, що процесуальні документи у даному кримінальному провадження, йому вручались на українській мові, які усно переводив перекладачі. Вказані обставини стороною обвинувачення не спростовані.
Більш того, всіма учасниками судового розгляду визнається те, що при ознайомленні із матеріалами кримінального провадження обвинувачений знайомивя з матеріалами які викладені на українській мові та які йому усно перекладав перекладач, всі написи ОСОБА_7 виконані грузинською мовою, що вказує на достовірність доводів обвинуваченого про не розуміння української мови.
Копія паспорта обвинуваченого суду не подавалась.
За таких обставин, зазначення у обвинувальному акті відомостей про те, що обвинувачений є за національністю грузином та громадянином Грузії, а посилання сторони обвинувачення на те що обвинуваченому перекладачем усно перекладено матеріали провадження та обвинувальний акт не свідчать про отримання обвинуваченим процесуальних документів на рідній мові.
Не зважаючи на наявність відомостей про ознайомлення ОСОБА_7 з перекладачем з матеріалами справи та устним його перекладом, що найменше зі стадії ознайомлення із матеріалами кримінального провадження та пред`явлення обвинувачення, а обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні було складено на українській мові.
Таким чином, судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 не в достатній мірі володіє українською мовою, проте всупереч вимогам ст. 42 ч. 3 п. 18 КПК України він не отримав копії обвинувального акту рідною мовою, або іншою мовою, якою він володіє, що залишилось поза увагою процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.
Згідно п.3 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297 1 цього Кодексу).
За таких обставин, наявна у додатках до обвинувального акту розписка ОСОБА_7 про вручення йому обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування на українській мові, при цьому вказано що вказаний процесуальний документ перекладений на грузинську мову усно є грубим порушенням його права на захист і обумовлює неможливість призначення даного обвинувального акту до судового розгляду.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що обвинувальний акт і реєстр до нього є таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки до нього не долучено розписки щодо отримання ОСОБА_7 обвинувального акту в перекладі на грузинську мову, якою він володіє, і проведення цієї слідчої дії за участі його захисника.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у постанові в справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Таким чином, для призначення справи до судового розгляду суд повинен пересвідчитись у доведенні до відома підозрюваного деталей вчинення інкримінованого злочину в передбаченій законом формі. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Зазначені вище встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини вказують на наявність суттєвих порушень КПК України, які допущені прокурором на стадії направлення обвинувального акту до суду, що унеможливлює належне проведення судового розгляду.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог діючого кримінального процесуального законодавства.
Згідно п.2 ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши доводи прокурора, який просить продовжити чинний запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченого, потерпілого який підтримав думку прокурора, обвинуваченого та захисника, які не заперечили проти продовження строку тримання під вартою та вважають за можливе обрати більш м`який запобіжний захід, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у кримінальному правопорушенні, дані про його особу, з огляду на те, що судове провадження по справі ще не закінчено, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від суду, а також зважаючи на доведеність прокурорами наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 42, 291, 314, 315, 323, 331, 384 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001069 від 17.10.2019 року, відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України повернути прокурору.

Продовжити запобіжний захід обвинувачену ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» до 12 лютого 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1