РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Провадження № 1-кп/510/160/20

Справа № 510/1575/19

10.02.2020 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 11 липня 2019 року та за 0000267 від 28 серпня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , судимостей не маючого

за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України,

встановив:

05 липня 2019 року о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, вчинив сварку з ОСОБА_5 , в ході якої взяв з підвіконня чавун об`ємом 3 л та умисно жбурнув його у потерпілу, влучив у праве передпліччя, чим заподіяв легкі тілесні ушкодження у вигляді синця задньої поверхні середньої третини правого передпліччя.

Крім того, у період часу з 13 серпня 2018 року по 27 серпня 2019 року, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, систематично відносно рідного батька ОСОБА_6 вчиняв психологічне насильство, а саме: 13 серпня 2018 року висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, принижаючи його честь та гідність, що призвело до психологічних страждань. Аналогічні діяння були вчинені ОСОБА_4 й 10 січня 2019 року, 17 червня 2019 року та 27 серпня 2019 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі та у вчиненому розкаюється.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали думку прокурора стосовно застосування до обвинуваченого міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до положень ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

За згодою учасників судового розгляду, судом визнано недоцільним допитувати свідків, оскільки їх пояснення ніким не оспорюються, і обмежено дослідженням документів кримінального провадження.

Отже, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступних висновків.

Вина ОСОБА_4 , окрім повного визнання ним своєї вини, підтверджується й зібраними по справі доказами, а саме, стосовно заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 :

Заявою ОСОБА_5 від 10 липня 2019 року на ім`я начальника Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, відповідно до якої вона просить порушити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який спричинив їй тілесні ушкодження.

Актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 63 від 11 липня 2019 року, відповідно до якого, у ОСОБА_5 є синець задньої поверхні середньої третини правого передпліччя 1, який міг утворитися 05 липня 2019 року від впливу будь-якого тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого у пошкодженні не відобразилися та можливо за вказаних обставин.

Висновком експерта по судово-медичній експертизі № 67/26 від 17 липня 2019 року, відповідно до якого, виявлений у ОСОБА_5 синець має незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше шести днів і, за цією ознакою, за ступенем тяжкості, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року), відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Стосовно вчинення домашнього насильства у відношенні ОСОБА_6 :

Протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 28 серпня 2019 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 звернувся до Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області з проханням вжити заходів до його сина ОСОБА_4 , який систематично влаштовує сварки.

Заявою ОСОБА_6 від 28 серпня 2019 року на ім`я начальника Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, відповідно до якої він просить порушити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який влаштовує сварки, висловлюється на його адресу нецензурною лайкою, чим вчиняє домашнє насильство.

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року, якою ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 05 березня 2019 року, якою ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 30 липня 2019 року, якою ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк сім діб.

Надав вказаним доказам оцінку згідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство.

Суд вважає за необхідне визнати пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який на обліку у наркологічному та психіатричному кабінеті не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, за характером запальний, однак, з сусідами не конфліктує, проте ніде не працює та зловживає спиртними напоями, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, відповідно до досудової доповіді має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства, характер та мотиви скоєного, однак, суд приймає до уваги й позицію потерпілих, які просили не позбавляти ОСОБА_4 волі.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та покарання, не пов`язанного з позбавленням волі буде достатнім для попередження нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

?не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченим та прокурору та, не пізніше наступного дня, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7