Дата документу 02.04.2020 Справа № 335/2408/20
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/446/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/2408/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 року задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289, ст.257 КК строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 18 травня 2020 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що в клопотанні слідчого відсутні обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у ньому, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, матеріали провадження не містять жодних доказів, які б хоч би натякали на причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінальних правопорушень, пов`язаних із участю в банді, готування до вчинення вбивства працівника правоохоронного органу та заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 . Є певні докази, які вказують на його участь у конфлікті із потерпілим ОСОБА_10 , однак жодним чином не втому контексті, як це викладено стороною обвинувачення.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу та вимагали її задовольнити. Прокурор, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289, ст.257 КК.

В клопотанні зазначено, що в провадженні Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знаходяться матеріали об`єднаного кримінального провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 07.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.257, ч.3 ст.146, ч.ч.3,5 ст.185, ч.ч.2,3,5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.ч.2,3 ст.289, ч.4 ст.296, ч.3 ст.15 - ч.2 ст.194, ч.1 ст.263, ч.1 ст.14 - ст.348 КК.

30.11.2019 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК та повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ст. 257, ч. 3 ст. 289 КК.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.12.2019 відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.01.2020 включно.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18.12.2019, ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22.01.2020 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000221 від 01.02.2019 до 6 місяців, тобто до 30.05.2020, у строк якого не включається строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК.

24.01.2020 ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 23.03.2020 включно.

21.02.2020 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №№ 0000045 та 0000221 об`єднані в одне провадження під № 0000045.

21.02.2020 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №№ 0001425 та 0000045 об`єднані в одне провадження під №0000045.

З посиланням на неможливість завершити досудове розслідування до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 оскільки по даному кримінальному провадженню призначено ряд експертиз, проведення яких на теперішній час не завершено, за їх результатами буде необхідно провести ряд інших процесуальних дій з метою встановлення деталей та обставин вчинених злочинів, а також наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, посилаючись на доцільність продовження в межах строків досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
Із зазначеним рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів виходячи з такого.

За змістом ст.199 КПК, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону при розгляді вищевказаного клопотання.

Під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя встановив, що клопотання та додані до нього матеріали підтверджують продовження існування передбачених ч.1 ст.177 КПК ризиків, а тому приймаючи до уваги, що заявлені ризики щодо неналежної поведінки підозрюваного не зменшилися, що виправдовує подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія знаходить слушними висновки слідчого судді щодо доцільності продовження стосовно підозрюваного раніше застосованого запобіжного заходу.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих злочинів, колегія суддів зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

При апеляційному розгляді встановлено, що підозра у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 дій є обґрунтованою у тій мірі, як це достатньо для даної стадії кримінального провадження та підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: протоколами огляду місця події; протоколами допиту свідків та потерпілих; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_10 , в ході яких останній впізнав ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 як осіб, які 01.03.2019 вчинили відносно нього вказані злочини; протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 , в ході проведення якого він вказав на обставини подій 01.03.2019; протоколом огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до якого встановлено наявність зафіксованих телефонних розмов з ОСОБА_12 , з погрозами на адресу потерпілого та вимаганням права власності на його автомобіль «Mazda-6» сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , а також вимаганням грошових коштів в сумі 1 000 доларів США; висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_10 ; протоколами допиту в якості свідків працівників поліції ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які дали покази щодо надходження погроз та психологічного тиску відносно потерпілого ОСОБА_10 , що мало місце 08.04.2019; протоколом проведення обшуку від 30.11.2019 за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем перебування ОСОБА_15 , в ході якого було виявлено та вилучено: технічний паспорт на автомобіль «Mazda - 6», н.з. НОМЕР_1 ; поліс страхування №АМ 5160422 на автомобіль «Mazda - 6», н.з. НОМЕР_1 ; пакет документів на 3 аркуша на автомобіль «Mazda - 6», н.з. НОМЕР_1 іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 5,18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, що наведена у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" №42310/04 від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі "Феррарі-Браво проти Італії" №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що "питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою"; у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 23 жовтня 1994 року "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Слідчим суддею належним чином перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відтак, ці доводи захисника є безпідставними.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Так, враховуючи тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_8 та усвідомлення останнім невідворотності покарання за його вчинення, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, колегія суддів нагадує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Крім того, ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі та будучи обізнаним про анкетні дані та місце мешкання потерпілих та свідків, буде мати реальну можливість шляхом застосування насильства, або погрози його застосування, незаконно впливати на них.

Обставини вчинених ОСОБА_8 злочинів, відсутність постійного джерела доходу, вказують на можливість надалі продовжувати свою злочинну діяльність, направлену на власне збагачення протиправним шляхом.

До скоєння вказаних злочинів можуть бути причетні ряд невстановлених на даний час осіб, що дає підстави вважати, що в разі якщо до підозрюваного не застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, він буде мати можливість спілкуватися з цими невстановленими особами.

Колегія суддів вважає, що слідчий у своєму клопотанні про продовження строків застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, довів слідчому судді обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

На переконання колегії суддів, сукупність обґрунтованої підозри і наявність зазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Також судом враховано особливості та заплановану тривалість досудового слідства, необхідність додаткового часу для проведення додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, призначених судових експертиз та неможливість у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав надання строку для продовження тримання підозрюваного під вартою.

За таких обставин, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного за викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4