1Справа № 335/4686/20 1-кс/335/2597/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчої групи СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003478 від 01 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання слідчого слідчої групи СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003478 від 01 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 121 КК України.

У клопотанні зазначено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0003478 від 01 жовтня 2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 жовтня 2018 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень раніше невідомій йому ОСОБА_6 , наблизився до потерпілої та, із заздалегідь підготовленої ємкості, наповненої рідиною, що містить у своєму складі сірчану кислоту, вилив її вміст на потерпілу, в результаті чого остання отримала хімічні, глибокі, довгонезаживаючі опіки шкіри 2 А-Б ступеня, загальною площею 15-18 % в області зовнішнього кута лівого ока з переходом на ділянку лівої щоки, в область підборіддя, на верхньому повіці правого ока з переходом на праву надбровну область, в правій скроневій області, в області лівого передпліччя, в області шиї, в області лівої кисті, в області правої кисті, в області обох променево-зап`ясткових суглобів, в проекції лівої лопатки, в області обох гомілок, в області лівого стегна, в області правого стегна, які відповідно до висновків експертів № 1316 від 22.10.2018 та 53/К від 20.02.2019 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більш ніж 21 день та в даному випадку рубці, які утворилися в результаті хімічних опіків шкіри, в області зовнішнього кута лівого ока з переходом на ділянку лівої щоки, в області підборіддя, на верхньому повіці правого ока з переходом на праву надбровну область згодом стануть більш м`якими, збліднуть але не зникнуть, тобто для їх максимального згладжування або усунення необхідні спеціальні пластичні операції, отже зазначені рубці є незгладимими тобто такими, що знівечують обличчя потерпілої.

Згідно до клопотання, допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 пояснила, що особою, яка безпосередньо вчинила злочин відносно неї є ОСОБА_5 , якого вона впізнала при пред`явлені їй для впізнання осіб за фотокартками та пояснила, що підозрюваний є особою з кола зв`язків її колишнього співмешканця ОСОБА_7 , якого вона підозрює в організації відносно неї зазначеного злочину. Відповідно до показів потерпілої, ОСОБА_5 при вчиненні кримінального правопорушення був одягнений у кофту - толстовку з капюшоном сірого кольору, і цей факт також підтверджують свідки, які були очевидцями скоєного злочину. З показів свідка ОСОБА_8 вбачається, що нападник був одягнений у спортивні штани та спортивну кофту-толстовку з капюшоном темного кольору.

03.06.2020, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя, у період часу з 07 години 38 хвилин до 09 години 05 хвилин, за місцем мешкання ОСОБА_7 - у квартирі АДРЕСА_2 було проведено обшук. Під час проведення обшуку було вилучено: бронежилет чорного кольору; бронежилет камуфляжний із надписом на внутрішній верхній частині «Швец 3.3.55 ОАБР»; пара робочих рукавичок чорного кольору із вставками жовтого кольору; 2 (дві) полімерні пляшки з написом «Моршинська», об`ємом 1,5 л із рідиною, схожою на бензин; деталі від зброї «Escort Pump Action Shotgun», які містяться у картонній коробці: деталі схожі на приклад, пістолетну рукоятку, деталі прикладу, крепіж та інструкція до нього.

Речі, вилучені під час обшуку можуть мати істотне значення для проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на вказане майно yобхідно накласти арешт за для того щоб усі вилучені речі ретельно оглянути, а тому слідчий просить задовольнити клопотання та накласти арешт на вилучені під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме на бронежилет чорного кольору; бронежилет камуфляжний із надписом на внутрішній верхній частині «Швец 3.3.55 ОАБР»; пара робочих рукавичок чорного кольору із вставками жовтого кольору; 2 (дві) полімерні пляшки з написом «Моршинська», об`ємом 1,5 л із рідиною, схожою на бензин; деталі від зброї «Escort Pump Action Shotgun», які містяться у картонній коробці: деталі схожі на приклад, пістолетну рукоятку, деталі прикладу, крепіж та інструкція до нього.

Слідчий підтримав клопотання, подавши відповідну заяву. Власник майна, з урахуванням тих обставин, що як було повідомлено слідчим під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, вилученого за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 місце знаходження власника майна ОСОБА_7 встановити не можливо та з врахуванням обмежених строків розгляду вказаного клопотання викликати не можливо.

Враховуючи те, що неявка вищезазначених осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання у їх відсутність, роз`яснивши, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали кримінального провадження і подані докази у його обґрунтування, дійшов таких висновків.

В силу положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Поряд із цим, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0003478 від 01 жовтня 2018 року за за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, згідно з ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2020 (справа ЄУН № 335/7444/18, провадження № 1-кс/335/1129/20) надано слідчому СВ Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 та/або слідчим з числа групи слідчих у кримінальному провадженні №0003478 від 01.10.2018, дозвіл на проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення і фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення предметів та документів, які зберегли на собі його сліди та які містять інформацію, яка має значення у кримінальному провадженні, виявлення та вилучення мобільних телефонів, в яких може міститься інформація про планування скоєного злочину, його вчинення, фотографії які можуть містити в собі будь-яку інформацію про злочин або його готування.

Відповідно до протоколу обшуку від 03.06.2020 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя, у період часу з 07 години 38 хвилин до 09 години 05 хвилин, за місцем мешкання ОСОБА_7 -у квартирі АДРЕСА_2 було проведено обшук. Під час проведення обшуку було вилучено: бронежилет чорного кольору; бронежилет камуфляжний із надписом на внутрішній верхній частині «Швец 3.3.55 ОАБР»; пара робочих рукавичок чорного кольору із вставками жовтого кольору; 2 (дві) полімерні пляшки з написом «Моршинська», об`ємом 1,5 л із рідиною, схожою на бензин; деталі від зброї «Escort Pump Action Shotgun», які містяться у картонній коробці: деталі схожі на приклад, пістолетну рукоятку, деталі прикладу, крепіж та інструкція до нього.

У даному випадку майно було вилучене під час проведення обшуку 03.06.2020, а клопотання про накладення арешту на це майно подано слідчим 04.06.2020 (поштою), тобто у встановлений законом строк.

Слідчий суддя погоджується із заявником в частині того, що є підстави визначені ст.170 КПК України для накладення арешту на майно, а саме: пара робочих рукавичок чорного кольору із вставками жовтого кольору; 2 (дві) полімерні пляшки з написом «Моршинська», об`ємом 1,5 л із рідиною, схожою на бензин, оскільки надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто має ознаки речових доказів та зокрема забезпечить виконання завдань такого арешту та досягнення його мети передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому для забезпечення кримінального провадження та виконання завдань у запобіганні можливості пошкодити або знищити майно, з метою збереження доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вищезазначене майно, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна, що унеможливить проведення слідчим повного та об`єктивного досудового розслідування по кримінальному провадженню.

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання про накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Кримінальний процесуальним законом закріплено, що при вирішенні питання про застосовування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий суддя, згідно ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди, завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На переконання слідчого судді, слідчий, звертаючись з клопотанням про арешт вказаного майна в рамках кримінального провадження з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.27, ч.1 ст.121 КК України, без зазначення мети, повинен надати слідчому судді не тільки відомості, які вказували на те, що тимчасово вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні або ж відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а й підтвердити та обґрунтувати необхідність накладення на нього арешту, з урахуванням завдань арешту майна, визначеним ст. 170 КПК України та наслідкам арешту майна для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, оскільки з урахуванням диспозиції ст.121 КК України та встановлених органом досудового розслідування обставин, бронежилет чорного кольору; бронежилет камуфляжний із надписом на внутрішній верхній частині «Швец 3.3.55 ОАБР»; деталі від зброї «Escort Pump Action Shotgun», які містяться у картонній коробці: деталі схожі на приклад, пістолетну рукоятку, деталі прикладу, крепіж та інструкція до нього не є предметом злочину, не було ні об`єктом, ні знаряддям вчинення вказаного кримінального правопорушення і з наданих матеріалів не убачається, що будь яка зброя або бронежилети були використані як засіб вчинення злочину.

Слідчим суддею враховується, що згідно встановленим досудовим розслідуванням обставинам та витягу з ЄРДР невстановлена особа спричинила тілесні ушкодження потерпілій у вигляді хімічних опіків обличчя.

Аналізуючи викладені обставини, суд доходить висновку про те, що слідчим у своєму клопотанні не наведено достатніх підстав, що обґрунтовують необхідність арешту бронежилету чорного кольору; бронежилету камуфляжний із надписом на внутрішній верхній частині «Швец 3.3.55 ОАБР»; деталі від зброї «Escort Pump Action Shotgun», які містяться у картонній коробці: деталі схожі на приклад, пістолетну рукоятку, деталі прикладу, крепіж та інструкція до нього, також не вказано, які саме сліди злочину зберегло вищевказані речі, які конкретно відомості містить вказане майно, на яке необхідно накласти арешт, для встановлення яких саме обставин скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.1 ст.121 КК України має значення зазначене майно та не довів, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а очевидна істотна причина для утримання цього майна державою відсутня.

Слідчим також не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту, в чому полягає неможливість вчинення будь-яких інших дій по відношенню до майна, на яке просить накласти арешт, і яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.
Більш того, з тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування та чисельних посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Слідчий суддя зазначає, що санкція статті КК України, якою передбачено відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.121 КК України не передбачає будь-якої, в тому числі і спеціальної, конфіскації майна.
Крім того, із змісту клопотання, доданих матеріалів не доведено, що в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов.
Ті обставини, що в ході досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні слідчих дій, то слід зазначити, що слідчим не доведено, що право користування таким майном буде перешкоджати проведенню слідчих дій, і що перебування цього майна у власника може негативно вплинути на повноту досліджуваних обставин події, з урахуванням встановлених досудовим розслідуванням обставин і об`єкту злочину за ст.121 КК України.
Також відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007.) Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

На переконання слідчого судді, накладення арешту на вказане майно, за наведених вище обставин, всупереч вимогам розумності та співрозмірності надмірно обмежить право власності та право користування і не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Таким чином, враховуючи вищенаведене і того, що відсутні достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а арешт його в даному випадку не є доцільним та не відповідатиме меті та завданням кримінального провадження, що здійснюється за ч.2 ст.27, ч.1 ст.121 КК України, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя вважає необхідним у задоволенні клопотання слідчого про арештбронежилету чорного кольору; бронежилет камуфляжний із надписом на внутрішній верхній частині «Швец 3.3.55 ОАБР»; деталі від зброї «Escort Pump Action Shotgun», які містяться у картонній коробці: деталі схожі на приклад, пістолетну рукоятку, деталі прикладу, крепіж та інструкція до нього, відмовити.
Отже, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчої групи СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003478 від 01 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 121 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку 03.06.2020 року за адресою: АДРЕСА_3 майно, а саме на: пара робочих рукавичок чорного кольору із вставками жовтого кольору; 2 (дві) полімерні пляшки з написом «Моршинська», об`ємом 1,5 л із рідиною, схожою на бензин.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1