Справа №461/990/20
Провадження №1кп/461/352/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 від 17.01.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Львова, українця, із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Личаківського районного суду м.Львова від 19.11.2019 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

в с т а н о в и в:

16 січня 2020 року о 17:20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «House» ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», що розташований у ТЦ «Форум Львів», що за адресою: м.Львів, вул.Під Дубом, 7б, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із вішака вказаного магазину куртку артикул «VY007», вартістю 415 грн. 83 коп., чим спричинив ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріальної шкоди на загальну суму 415 грн. 83 коп.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що 16 січня 2020 року о 17:20 год., перебуваючи у приміщенні магазину «House» ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», що розташований у ТЦ «Форум Львів», що за адресою: м.Львів, вул.Під Дубом, 7б, повторно, таємно викрав із вішака вказаного магазину куртку артикул «VY007», вартістю 415 грн. 83 коп. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_5 є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, має неповну середню освіту, а тому суд дійшов висновку, що достатнім покаранням обвинуваченому буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Крім того, судом встановлено, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 19.11.2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі; відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Відтак, при призначенні покарання суд враховує положення ч.1 ст.71 КК України, відповідно до якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 19.11.2019 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме: куртку темно-синього кольору повернути потерпілому.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1