Справа № 591/3662/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання № 6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу (к/п №0000049) за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка Буринського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого вантажником ФОП « ОСОБА_6 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший солдат ОСОБА_4 будучи призваним на військову службу за контрактом та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 на посаді майстра-номера обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї 1 механізованого батальйону, у порушення вимог ст. ст. 11, 12, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, близько 8 год. 00 хв. 29.08.2014, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_3 та по 19.05.2019 включно був відсутній на службі, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не приймаючи мір для виходу на військову службу до військової частини НОМЕР_2 .
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам щодо обставин вчинення злочину. Зазначив, що після участі у бойових діях в зоні антитерористичної операції на сході України він отримавши стрес не повернувся з відпустки вчасно а коли з`явився на службу, щоб звільнитись, не виявив на місці дислокації військової частини своїх командирів, після цього одружився та переїхав жити до своєї дружини в смт. Ставище, Київської області, а потім після народження дитини вони з дружиною та дитиною переїхали проживати в м. Білу Церкву, де він влаштувався на роботу. У травні 2019 року добровільно звернувся до правоохоронних органів. Щиро розкаявся у вчиненому злочині, запевнив суд, що зробив для себе належні висновки.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, захисник не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані:

- за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій цієї статті, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вчинив закінчений умисний тяжкий злочин. Суд також враховує наслідки, які настали від його вчинення, зокрема відсутність завданої злочином матеріальної шкоди. Враховуючи характер вчиненого злочину суд бере уваги, що обвинувачений вчинив триваючий злочин, вчинення якого відбувалося 4 роки 8 місяців.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності та раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, що підтверджується досудовою доповіддю органу пробації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Одружений, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 . З час служби у лавах Збройних Сил України брав участь у бойових діях, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_5 від 06.08.2015 року.

Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд приходить до висновку, що обвинувачений є особою із середньою ймовірністю вчинення повторного злочину, а тому не становить високої небезпеки для суспільства.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який добровільно з`явився до правоохоронних органів та ставлення до скоєного, який негативно поставився до свого вчинку, суд визнає обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України:

- щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд також визнає як пом`якшуючі покарання обставини:

-перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним та іншими нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, розмір якого повинен бути мінімальним.

Враховуючи вищевказані обставини, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, правову позицію учасників, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням мінімального іспитового строку.

Суд приходить до висновку, що призначення ОСОБА_4 більш м`якого покарання в частині виду покарання, на переконання суду буде явно не справедливим через м`якість, враховуючи ступінь тяжкості злочину, обставини злочину, зокрема значну тривалість його вчинення - 4 роки 8 місяців, особу обвинуваченого. За таких обставин суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки

На підставі ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік
Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації;
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1