Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7905/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2019 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який слід обраховувати, починаючи з 01 години 15 хвилин 13.12.2019.
Цією ухвалою визначено ОСОБА_7 розмір застави - 38420 грн.
В разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати її підзахисному більш м`який запобіжний захід. Звертає увагу на те, що взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки. При цьому, наголошує, що свої процесуальні обов`язки ОСОБА_7 виконує належним чином: постійно мешкає за однією адресою, із свідками у справі стосовно їх показань не спілкується, впливу на потерпілого не має. Таким чином, жодний з процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не існує, оскільки у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватися від суду; знищувати, ховати або спотворювати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків, у кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами, як і вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 . Підсумовуючи свої апеляційні вимоги, вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, при застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.
Згідно матеріалів провадження, СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0001387 від 13.12.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
Відповідно до клопотання, як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, судимість за які не знята та не погашена, 13.12.2019 близько 01 год. з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , пройшов до тильної сторони вищевказаного магазину, знайшов неподалік дерев`яну драбину, яку приставив до вікна магазину. Після чого, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, з метою проникнення в приміщення магазину та подальшого повторного, таємного викрадення чужого майна, належного ФОП ОСОБА_10 , за допомогою невстановленого слідством предмету, намагався віджати металопластикове вікно. Однак ОСОБА_7 не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як під час вчинення злочинних дій, був помічений працівниками Управління поліції охорони, які приїхали на спрацювання сигналізації.

13.12.2019 відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесено до ЄРДР за №0001387 з правовою кваліфікацією ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

13.12.2019 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та цього ж дня ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного правопорушення.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства відносно підозрюваного ОСОБА_7 встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.2-4 ч.1 ст.177 КПК України.

Як вважає суд апеляційної інстанції, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Взято до уваги характеризуючі дані особи підозрюваного, з яких вбачається, що останній має середній вік, задовільний стан здоров`я, має місце проживання, де він не зареєстрований, його соціальні зв`язки не є міцними, він не одружений, не працевлаштований, не має офіційного регулярного доходу, раніше чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів (а.п.25-27), щодо нього встановлений адміністративний нагляд (а.п.28-29), правила якого він неодноразово порушував, незважаючи на обраний до нього запобіжний захід у виді застави у іншому кримінальному провадженні (а.п.34-37), постановою від 12.06.2019 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.187 КУпАП (а.п.40), на даний час ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні іншого корисливого злочину (а.п.42-43), а тому даний вид запобіжного заходу застосовується з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, підозрюваний усвідомлюючи наслідки вчиненого та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; існує високий ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що вказує на те, що обґрунтовано існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим поліції та прокурором.

Рішення слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

При перевірці обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Так, підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення, а у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але за умови даних, які вказують на причетність особи до вчиненого злочину.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_7 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення за вироком суду, наявності ризику, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про обґрунтованість клопотання слідчого поліції про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, оскільки не враховано фактори, зокрема, те, що свої процесуальні обов`язки ОСОБА_7 виконує належним чином, постійно мешкає за однією адресою, із свідками у справі стосовно їх показань не спілкується, впливу на потерпілого не має, в даному випадку, апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки вказані обставини не спростовують того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

При цьому, всі викладені адвокатом апеляційні доводи були об`єктом дослідження при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги щодо зміни запобіжного заходу не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначивши необхідний її розмір.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2019 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який слід обраховувати, починаючи з 01 години 15 хвилин 13.12.2019 з визначенням застави 38420 грн., - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :