Справа 688/1610/20
№ 1-кп/688/162/20
Вирок
Іменем України

11 червня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі засідань у м. Шепетівка кримінальне провадження №0000430 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України,

встановив:

1.Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 після звільнення 14.08.2018 зі служби з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» умисно протягом 20 днів з моменту звільнення не подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а також в строк до 01.04.2019 умисно не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2018 рік за наступних обставин.

Так, наказом Управління державної пенітенціарної служби України в Хмельницькій області від 29.10.2014 № 47/ос ОСОБА_4 призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки виправної колонії (№98) з 03 листопада 2014 року.

Наказом державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» від 13.08.2018 №41/ОС-18 сержанта внутрішньої служби ОСОБА_4 , молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 14.08.2018 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» та Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).

Згідно переліку найменувань органів, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.05.2017 №1519/5, який діяв на момент звільнення ОСОБА_6 визначено, що державна установа «Шепетівська виправна колонія (№98)» належить до структури Державної кримінально-виконавчої служби України, як передбачено ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України».

Згідно з ч. 6 ст. 14 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» сержант внутрішньої служби належить до осіб молодшого начальницького складу кримінально-виконавчої служби.

Відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_7 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, а саме особою молодшого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби та відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 366-1 КК України є суб`єктом декларування та суб`єктом злочину.

Як передбачено абз. 1-2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а також зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішення Національного агентства від 10.06.2016 №3 декларація перед звільненням - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є день припинення діяльності. Декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави подається до 00 год. 00 хв. 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність.

Таким чином, ОСОБА_7 як особа, що припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, зобов`язаний був до 12.09.2018 подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), а саме за період з 01.01.2018 по 14.08.2018 та зобов`язаний був до 01.04.2019 подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, проте умисно цього не зробив.

Під час служби і після звільнення ОСОБА_4 був належним чином ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» та з необхідністю подачі вказаної декларації.

Зокрема, 14.10.2014 ОСОБА_7 власноручно підписав ознайомлення з вимогами законодавчих актів про боротьбу з корупцією, а 16.03.2015 ознайомився з витягом із Закону України «Про запобігання корупції», зокрема зі ст.ст. 3, 22, 23, 24, 25, 27, 45, 65, про що також поставив власноручний підпис.

Також 14.08.2018, у день звільнення ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що він не з`явився за отриманням документів, державною установою «Шепетівська виправна колонія (№98)» надіслано повідомлення про необхідність подати електронну декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру перед звільненням за період з 01.01.2018 по 14.08.2018, а також попередження про необхідність подати електронну декларацію (після звільнення) за повний 2018 рік на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції у період з 01.01.2019 року по 01.04.2019 року.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (трек номер 303) ОСОБА_7 особисто отримав дане повідомлення 17.08.2018, про що поставив свій підпис, проте свідомо проігнорував його і умисно не подав декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), а саме за період з 01.01.2018 по 14.08.2018 та умисно не подав декларацію за минулий 2018 рік.

Надалі, 02.09.2019 Національним агентством з питань запобігання корупції на адресу ОСОБА_6 направлено повідомлення за вих. № 44-01/65786/19 про факт неподання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме декларації перед звільненням за період, неохоплений раніше поданими деклараціями та вимогу подати вказану декларацію протягом десяти днів з дня отримання листа, при цьому попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 366-1 КК України.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трек номер: 01 1) ОСОБА_7 особисто отримав дане повідомлення НАЗК 09.09.2019, про що також поставив свій підпис.

Отримавши повідомлення про необхідність подати декларацію перед звільненням за період, неохоплений раніше поданими деклараціями ОСОБА_7 свідомо- проігнорував його і умисно не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в порядку, визначеному ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», хоча мав змогу це зробити у встановлений НАЗК строк протягом десяти днів з дня отримання повідомлення.

Також, 15.04.2020 Національне агентство з питань запобігання корупції направило ОСОБА_4 повідомлення про факт неподання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме декларації після звільнення за 2018 рік з вимогою подати вказану декларацію протягом десяти днів з дня отримання повідомлення, згідно з вимогами ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції», при цьому у повідомленні ОСОБА_4 попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 366-1 КК України.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трек номер: 01 8) дане повідомлення 23.04.2020 ОСОБА_4 також отримав.

Отримавши повідомлення про необхідність подати декларацію після звільнення за 2018 рік ОСОБА_4 свідомо проігнорував його та, діючи повторно умисно не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в порядку, визначеному ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», хоча мав змогу це зробити у встановлений НАЗК строк протягом десяти днів з дня отримання повідомлення.

Згідно інформації Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_4 був користувачем Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема за період з 01.01.2018 по 26.05.2020 вчиняв дії з подачі декларацій 06.02.2018.

Проте, станом на 26.05.2020 згідно з відомостями з Реєстру декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме за період з 01.01.2018 по 14.08.2018 та декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, так і не подав, хоча зареєструвався у Реєстрі ще 20.03.2017 був належним чином повідомлений, достовірно знав про дане зобов`язання і мав змогу це зробити.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 366-1 КК України - умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції".

2.Відомості про укладену угоду.

30 травня 2020 року між прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з цією угодою прокурор, підозрюваний та захисник дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ст. 366-1 КК України, істотних для цього кримінального провадження обставин, беззастережного визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також узгодили покарання у виді 150 годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, у тому числі пов`язаних з проходженням державної та публічної служби строком на три роки.

3.Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону і ухваленні вироку, положення закону, якими суд керувався.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України - умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину беззастережно визнав повністю, щиро розкаявся.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості та просив затвердити означену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, визначена у межах санкції ст. 366-1 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

4.Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину особою повторно.

5.Призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Із врахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами основного покарання у виді 150 годин громадських робіт та додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, у тому числі пов`язаних з проходженням державної та публічної служби строком на три роки відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 469, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000430, укладену 30 травня 2020 року між прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України та призначити йому покарання у виді 150 годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, у тому числі пов`язаних з проходженням державної та публічної служби строком на три роки.

Речовий доказ: особову справу ОСОБА_4 повернути ДУ «Шепетівська виправна колонія №98».

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1