Справа № 463/1778/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/76/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2020 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 року,

за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
вироком Личаківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу розміром 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (шістсот вісімдесят гривень) в дохід держави.

У відповідності до ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді штрафу з підстави передбаченої п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 28 грудня 2016 року близько 10 год. 40 хв., знаходячись за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 42, неподалік магазину «Свій Маркет», в ході словесного конфлікту із ОСОБА_9 , який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, знаючи про те, що здоров`я людини охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю, реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив садна на обличчі та слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Таким чином, ОСОБА_7 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Не погоджуючись із даним вироком суду захисник обвинуваченого подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2019 року скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

У своїй апеляційній скарзі захисник зазначає, що вирок Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2019 року щодо визнання ОСОБА_7 винним та засудження за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч1ст125 КК України, - є незаконним та необґрунтованим, таким, що ґрунтується на припущеннях, ухваленим у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Суд не надав відповідного аналізу та критичної оцінки показам потерпілого, в сукупності з іншими доказами у справі, з яких вбачається, що потерпілий заявив про даний злочин виключно з мотивів помсти обвинуваченому, оскільки саме завдяки принциповій позиції обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_9 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Окрім того, суперечливими є покази потерпілого і в частині, що потерпілий просив обвинуваченого мирно вирішити це питання та одночасно зловив його за руки, а потім тримав за плечі щоб той не наніс йому тілесні ушкодження, а коли відпустив, то обвинувачений наніс йому удар в обличчя, кулаком правої руки, оскільки дані покази суперечить даним відеозапису камери патрульної поліції.

Також суд не взяв до уваги, що дослідженими у суді доказами підтверджуються покази обвинуваченого, що саме потерпілий ОСОБА_10 перший став наносити удари обвинуваченому ОСОБА_7 , і в подальшому саме обвинувачений вимушений був захищатись від агресивного нападу потерпілого. При цьому, жодного словесного конфлікту не було і ніяких агресивних дій зі сторони обвинуваченого щодо потерпілого не було.

Обвинувачений вимушений був діяти в умовах необхідної оборони, а тому завдане тілесне ушкодження потерпілому не є діями, за які передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 125 КК України.

Зваертає увагу на те, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 21.06.2019 року, якою звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п.1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, що винесена за клопотанням ОСОБА_11 , підтверджуються, що 28.12.2017 року ОСОБА_9 приблизно о 10 год. 40 хв. на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, цілеспрямовано та умисно наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження. Тобто, саме ОСОБА_9 перший наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 , отже, ОСОБА_7 мав право на самозахист.

Потерпілий в судове засідання апеляційного суду не з`явився про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому колегія суддів ухвалила проводити розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування, судового розгляду та перевіреними в судовому засіданні апеляційного суду доказами. Зокрема, даними, що містяться у показаннях потерпілого ОСОБА_9 , показаннях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 про обставини події 28.12.2016 р., а також даними, що містяться в заяві поданій на місці події 28.12.2016 року, висновку судово-медичної експертизи № 2436 від 30.12.2016 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 16.03.2017 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 21.03.2017 року, висновку судово-медичної експертизи № 48 від 12.01.2017 року.

Дані докази судом першої інстанції повно та всебічно досліджені, є допустимими та належними і жодних зауважень щодо їх допустимості та належності сторони кримінального провадження на досудовому слідстві не висловлювали.

Як встановлено ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 21.06.2019 року закрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за ст. 125 ч.1 КК України по тих же подіях, звільнено обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за протиправні дії, спрямовані на ОСОБА_7 , який був потерпілим в кримінальному провадженні. Дана ухвала ніким не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відтак, достовірно встановлено, що на ґрунті особистих неприязних відносин між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 виник конфлікт, який переріс у бійку, під час якої ОСОБА_9 тримав ОСОБА_7 за плечі, спричинивши згідно висновку судово-медичної експертизи № 48 від 12.01.2017 року (а.с.170) ОСОБА_7 синці на лівому плечі і які відносяться до легкого тілесного ушкодження. ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_9 удар, спричинивши також легкі тілесні ушкодження у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 2436 від 30.12.2016 року. При цьому, колегія суддів не погоджується з думкою захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_7 діяв в умовах необхідної оборони. Протиправні дії обох учасників конфлікту були аналогічними по відношенню один до одного, а отримані ними тілесні ушкодження вірно зазначено у висновках судових експертиз.

Оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази, в тому числі і покази потерпілого та свідків, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України.

Підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України немає.

Таким чином, стороною захисту не доведено порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального Закону при винесенні вироку, а також відсутні об`єктивні аргументи неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили прийняттю у даному кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення не встановлено.

Відтак вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, як необґрунтовану, без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4