Справа №487/836/20
Провадження №1-кс/487/1307/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001036 від 24.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 та скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на дії слідчого щодо незаконного затримання,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в провадженні СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, перебуває кримінальне провадження №0001036 від 24.12.2019 за ч. 2 ст. 307 КК України. 13.02.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на свободі, усвідомлюючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого, не зможе забезпечити належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, посилаючись на виключність провадження.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 звернувся зі скаргою на дії слідчого щодо незаконного затримання підозрюваного, в якій просив зобов`язати уповноважену особу Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань негайно звільнити 12.02.2020р. ОСОБА_6 як такого, що утримується незаконно в ІТТ №1 ГУНП в Миколаївській області без належних підстав проти власної волі. Скаргу обгрунтував тим, що 12.02.2020р. близько 19.00 год. ОСОБА_6 перебував у дворі будинку АДРЕСА_1 , де до нього підійшли невідомі особи та застосували фізичну силу і спеціальні засоби - кайданки, повідомивши про те, що його затримано та буде проведений обшук. При цьому ОСОБА_6 було відмовлено у послугах захисника. У квартирі АДРЕСА_2 в будинку за вищевказаною адресою був проведений обшук, проте ОСОБА_6 не проживає у цій квартирі. В подальшому обшук поводився в квартирі АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_6 , проте без ухвали слідчого судді. ОСОБА_6 заборонили покидати місце проведення обшуку та користуватися телефоном. Після обшуку ОСОБА_6 було доставлено до приміщення Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, де складено протокол затримання особи в порядку ст. 208 КПК, в якому зазначено підставу затримання - п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК. ОСОБА_6 необхідно було затримати безпосередньо під час або одразу після вчинення дій, зазначених у ч. 2 ст. 307 КК , або інші особи повинні були вказати саме на цю особу, але оскільки такі обставини були відсутні, ОСОБА_6 був затриманий незаконно. Також в порушення ч. 4 ст. 208, ч. 1 ст. 213 КПК слідчий не надав ОСОБА_6 можливості повідомити близьких родичів або членів сім`ї про його затримання та місце перебування.
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 підтримав, наполягаючи на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор вважав, що застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не досягне своєї мети по забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам. Просив відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 , оскільки під час обшуку за місцем проживання підозрюваного був виявлений та вилучений наркотичний засіб, а тому були підстави для затримання.
Захисники ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечували, посилаючись на необгрунтованість підозрі та недоведеність ризиків, які вказані в клопотані слідчого. Захисник ОСОБА_4 підтримав скаргу на дії слідчого щодо незаконного затримання ОСОБА_6 , а також вважав, що в разі якщо суд дійде до висновку про обгрунтованість підозри, можливо застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_4 , або заставу в розмірі, що не перевищує 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, підтримував думку захисника щодо можливості застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Пояснював, що до подій, зазначених в повідомленні про підозру, відношення не має, біля будинку АДРЕСА_5 12.02.2020р. о 18.16 год не перебував, а знаходився о 16.00 дома разом з товарищем ОСОБА_8 . Вважає, що був затриманий незаконно 12.02.2020р. о 19.00 год. біля під`їзду будинку АДРЕСА_1 , де до нього застосували кайданки, після чого він приймав участь у слідчих діях: під час обшуку у квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 він перебував у кайданках, які зняли з нього під час обшуку у кв. АДРЕСА_3 , де обмежували його пересування по квартирі, проте дозволили користуватися телефоном, роз`яснили право на захист. Під час обшуку були присутні поняті та здійснювалась відеозйомка, проте йому не була надана ухвала слідчого судді, що дозволяє проведення обшуку. В квартирі був знайдений газетний згорток, який йому не належить, як він опинився в квартирі, йому не відомо.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обгрнутовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Так, судом встановлено, що Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001036 від 24.12.2019 року за ч. 2 ст. 307 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, відповідно до статті 1 Закону
України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, із змінами та доповненнями, (далі - Закон) Національна поліція - це правоохоронний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист
працівників суду та правоохоронних органів», органи Національної поліції
відносяться до правоохоронних органів.
Законом визначено, що у складі Національної поліції, зокрема,
функціонує патрульна поліція.
Відповідно до посадової інструкції інспектора УПП у м. Миколаєві ДППІ НП України, затвердженої начальником УПП у м. Миколаєві, поліцейський патрульної поліції уповноважений на здійснення діяльності, в тому числі у сфері забезпечення публічної безпеки та безпеки дорожнього руху, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень; вжиття заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припинення виявлених адміністративних правопорушень; здійснення у випадках, передбачених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення; прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень; вжиття заходів із забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі тимчасове затримання транспортних засобів, доставляння їх на спеціальні майданчики чи стоянки та інше. Аналогічні повноваження поліції закріплено у ст.23 Закону України «Про Національну поліцію».
Таким чином, ОСОБА_6 , працюючи на посаді інспектора роти № 1 взводу № 2 батальйону № 2 УПП в м. Миколаєві ДПП НП України, є службовою особою правоохоронного органу.
Статтею 6 Закону передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень статті 23 Закону до повноважень ОСОБА_6 як працівника поліції, крім іншого входить:
-вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;
-вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;
-здійснювати своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події;
-доставляти у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.
При цьому ОСОБА_6 , будучи службовою особою правоохоронного органу, діючи всупереч вимогам Закону, грубо порушив Присягу працівника національної поліції та скоїв ряд тяжких умисних злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за наступних обставин.
ОСОБА_6 , працюючи на посаді інспектора 1 роти 2 взводу 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП НП України та будучи службовою особою правоохоронного органу, в порушення вимог Закону України «Про Національну поліцію», керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_9 вирішив зайнятись діяльністю, пов`язаною з незаконним придбанням, перевезенням та зберіганням з метою збуту, а також збутом особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений - канабісу.
Так, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , у невстановленому на теперішній час місці, у невстановлений час, але не пізніше 29.01.2020р. незаконно придбав, перевіз та зберігав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, загальною масою не менше 7,532 г.
Надалі, з метою отримання прибутку, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , 29.01.2020 о 17 год. 28 хв., знаходячись біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , збув ОСОБА_10 за грошову винагороду в розмірі 1400 гривень особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, загальною масою не менше 7,532 г.
В подальшому ОСОБА_9 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 у невстановленому на теперішній час місці, у невстановлений час, але не пізніше 03.02.2020 незаконно придбав, перевіз та зберігав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, загальною масою не менше 0,747 г.
Надалі, з метою отримання прибутку, ОСОБА_9 повторно, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та знаходячись з останнім у квартирі АДРЕСА_7 , 03.02.2020р. о 14 год. 17 хв. збув ОСОБА_10 за грошову винагороду в розмірі 200 гривень особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, загальною масою не менше 0, 747 г.
Крім того, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , повторно, у невстановленому на теперішній час місці, у невстановлений час, але не пізніше 10.02.2020р. незаконно придбав, перевіз та зберігав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, загальною масою не менше 2,32 г.
Надалі, з метою отримання прибутку ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , повторно, о 14 год. 57 хв. 10.02.2020р., знаходячись біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , збув ОСОБА_10 за грошову винагороду в розмірі 1000 гривень особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, загальною масою не менше 2,32 г.
Також ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , повторно, у невстановленому на теперішній час місці, у невстановлений час, але не пізніше 12.02.2020р. незаконно придбав, перевіз та зберігав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс.
Надалі, з метою отримання прибутку ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , повторно, знаходячись біля будинку № 116 по вул. Чкалова у м. Миколаєві 12.02.2020 о 18 год. 16 хв. збув ОСОБА_10 за грошову винагороду в розмірі 3000 гривень особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс.
12.02.2020 року о 23.57 год. було затримано ОСОБА_6 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_8 , про що в приміщенні СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві за адресою: вул. Спаська, 18 був складений протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. В протоколі затримання зазначено підстави для затримання вдповідно до ч. 1 ст. 208 КПК України: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення.
Згідно з положеннями ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суд; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Відповідно до ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом (ч. 4 ст. 208 КПК).
Згідно з ч. 5 ст. 208 КПК про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.
Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Слідчий суддя вважає, що протокол затримання ОСОБА_6 складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК України, в ньому відображено, що затриманій особі були роз`яснено права відповідно до ст. 42, ст. 213 КПК, повідомлено орган (установу), уповноважену законом на надання безоплатної правової допомоги про затримання. Істотних порушень прав та свобод людини при складанні такого протоколу слідчим суддею не встановлено.
Щодо посилань ОСОБА_6 на його затримання о 19.00 год., слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний був затриманий після проведення обшуку, який згідно протоколу обшуку був проведений 12.02.2020 року у квартирі АДРЕСА_9 з 20.46 год. до 22.56 год., під час обшуку був виявлений та вилучений паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, таким чином доводи захисників не знайшли свого підтвердження за наданими матеріалами, тому в задоволенні скарги щодо незаконного затримання слід відмовити.
14.02.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні, достатніми на данному етапі розслідування, доказами, це, зокрема, дані протоколу затримання від 12.02.2020р., протоколу обшуку від 12.02.2020р., рапортів старшого оперуповноваженого МУ ДВБ НП України майора поліції ОСОБА_11 від 24.12.2019р. та 26.12.2019р., протоколів про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 29.01.2020, 03.02.2020, 10.02.2020, висновків експерта №№315, 316 від 10.02.2020р., №371 від 13.02.2020р., протоколів допиту свідка ОСОБА_10 .
ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим за ч. 2 ст. 307 КК України, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; крім того, будучі поліцеським, підозрюваний може виїхати за межі України, використовуючи зв`язки у системі правоохоронних органів, таким чином, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Також суд вважає, що існують ризики, передбачені п.3, п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні з метою відмови від дачі показань або їх зміни; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час встановлюються інші особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, у тому числі і працівники правоохоронних органів.
Крім того встановлений ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснював, що вживає наркотичні засоби, а тому може надалі намагатись придбати наркотичні засоби як для власного вживання, так і з метою збуту.
Підозрюваний ОСОБА_6 має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів не перебуває, в тому числі і у лікаря-нарколога, хоча в судовому засіданні повідомив, що вживає наркотичні засоби; одружений, неповнолітніх дітей не має; має постійне місце проживання; працює на посаді інспектора 1 роти 2 взводу 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, проте з 02.01.2020 року відсторонений від виконання службових обов`язків на час службового розслідування, за місцем роботи характеризується негативно; раніше не судимий, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення йому не повідомлено.
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_6 на свободу.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК).
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція це правоохоронний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями.
Обставини злочину, зазначені в повідомленні про підозру, мали місце під час перебування підозрюваного ОСОБА_6 на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, що аж ніяк не підвищує рівень суспільної безпеки і порядку, перешкоджає встановленню довірливих відносин між поліцією і населенням. Замість припинення кримінальних і адміністративних павопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження, поліцейський ОСОБА_12 набув статусу підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину, який посягає на правовий режим обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. Суспільна небезпечність злочину за ч. 2 ст. 307 КК України визначається тим, що незаконні операції з наркотичними засобами та їх неконтрольований обіг спричиняють велику шкоду здоров`ю населення.
З урахуванням наведеного, обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 202 700 гривень і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обовязків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на дії слідчого щодо незаконного затримання.
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001036 від 24.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зпобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11.04.2020 року з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".
Визначити розмір застави - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 202 700 грн., за умови внесення якої ОСОБА_6 слід негайно звільнити з під варти.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, 18 кожної середи о 15.00 год.;
-не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
-утримуватися від спілкування з підозрюваним ОСОБА_9 та свідками у кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 17.02.2020 року о 12.30 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1