УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/9708/20

Провадження №: 1-кс/755/3257/20

"10" липня 2020 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст. 303, 304 КПК України за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, установив :

09.07.2020 до цього місцевого суду надійшла дана скарга, щодо бездіяльності слідчого, яка полягає у не вчиненні дій за зверненням від 28.06.20, однак до скарги додано тільки звернення за 30.06.20.

Також у скарзі порушується питання щодо унесення відомостей до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією ст. 125 КК (приватне обвинувачення).

Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду визначено слідчу суддю ОСОБА_1 та передано провадження останній 10.07.20.

Слідча суддя, перевіривши виконання вимог ст.ст. 303, 304 КПК України за скаргою, встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Таким чином, для вирішення питання, чи є особа повноважною на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також щодо строків подання скарги, слідча суддя зобов`язана перевірити наявність звернення особи із певним документом до органів, відповідальних за реалізацію завдань кримінального провадження, пов`язаних із вчиненням, на її думку, кримінального правопорушення.

Як вбачається зі скарги у ній її автор указує на те, що із заявою про вчинення кримінального правопорушення звертався 28.06.20.

Проте в долучених до скарги документах відсутні достовірні дані, які б підтвердили як факт написання заяви про вчинення кримінального правопорушення, так і її подачі, і реєстрації в Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві.

В силу положень ст. 22, 26 КПК України вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Зазначені суперечливі дані позбавляють слідчу суддю можливості встановити, як процесуальний статус особи, яка звернулась зі скаргою, так і час звернення до органу, бездіяльність якого оскаржується.

У той же час, обов`язок доведення свого процесуального статусу лежить на особі, що звертається до суду з відповідною скаргою в силу положень ст. 22 КПК України.

Також, згідно даних відображених в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» ВССУ, які беруться слідчим суддею до уваги з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» слідує, щобездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних дій може бути предметом оскарження лише у тих випадках, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись із відповідним клопотанням до слідчого. За відсутності такого попереднього клопотання слідчі судді приймають обґрунтовані рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою, бо це стосується того, що зазначена норма не передбачає оскарження абстрактної бездіяльності, яка призводить до «неналежного досудового розслідування».

Тим паче, що у скарзі порушується питання щодо унесення відомостей до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією ст. 125 КК (приватне обвинувачення), за дії, які, як указано у скарзі мали місце у т.ч. у відношенні ОСОБА_3 , а згідно ст. 477 КПК кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених: 1) … статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження), однак з мотивів наведених у скарзі не убачається факту того, що ОСОБА_3 подала відповідну заяву.

У постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 761/6142/15-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що з урахуванням відсутності заяви потерпілої щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, що у цьому конкретному випадку уподібнюється відмові потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, всі процесуальні дії в ході досудового розслідування кримінального провадження у вчиненні цього злочину проведені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому отримані органом досудового розслідування докази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку. За таких обставин, … кримінальне провадження - закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме: у зв`язку з відсутністю заяви потерпілої про вчинене кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Тим самим, положення ст. 477 КПК указують на можливість зобов`язання слідчого учинити дію у порядку ст. 214 наведеного Кодексу у питання діяння, яке стосується приватного обвинувачення лише на підставі заяви потерпілого, але як убачається з мотивувальної частини скарги ОСОБА_3 особисто відповідну заяву не подавала.

Не містять такого роду даних і додатки додані до скарги, у той час, як відповідно до п. 7постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» не допускається постановлення рішень, які спрямовані на зобов`язання до вчинення дій, які не є обов`язковими за законом.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається: якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Враховуючи вищезазначене слідча суддя приходить до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала, оскільки вона подана особою, яка не має права подавати скаргу.

Підстав для відмови у відкритті провадження в цій конкретній ситуації не має, так як установлено обставини визначені п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК.

Згідно із ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22-26, 55, 60, 303, 304, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, Суд постановив :

скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення скарги надіслати особі, яка її подала на електронні адерси: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідча суддя Оксана БІРСА