Провадження 1-кс/554/1005/2020
УХВАЛА

іменем України
15 січня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання слідчого СВ Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001271 від 18 листопада 2019 року, про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Гожули Полтавського району Полтавської області, українки, громадянки України, із середньою освітою, розлученої, не працюючої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, доньок 2009 та 2013 років народження, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

14 січня 2020 року сторона кримінального провадження слідчий СВ Полтавського РВП ВП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави із клопотанням про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001271 відносно ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились, що свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Також посилається на те, що під час встановленого законом строку досудового розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не представилось можливим отримати висновки судово медичних експертиз, так як потерпіла ОСОБА_7 довгий час перебувала на лікуванні в хірургічному відділення Полтавської ЦРЛ, та лише 23.12.2019 року була оглянута судово медичним експертом, також цього ж дня з нею було проведено слідчий експеримент, за результатами якого призначено додаткову судово медичну експертизу, виконання якої можливо лише після отримання висновку попередньої експертизи.

З цих підстав просить клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 20 лютого 2020 року, без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, вважав доцільним продовження строку тримання підозрюваної, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які було враховано при обранні даного виду запобіжного заходу, продовжують існувати і на даний час. Також вказав, що по даному кримінальному провадженні виконано майже усі слідчі дії, спрямовані на перевірку здобутих у ньому доказів. Однак, необхідно отримати висновки судово медичних експертиз відносно потерпілої, з урахуванням яких визначитись із остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_5 , надати доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваній, її захиснику, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування та виконати інші процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування. Тому просив продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечувала, просила застосувати до неї запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки має двох малолітніх дітей, а також визнає вину у вчиненні вказаного злочину, наміру впливати на єдиного свідка матір, вона не має.

Захисник підозрюваної - адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того, вважав, що клопотання не підлягає розгляду, оскільки подано з порушенням вимог ст.199 КПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Установлено, що в провадженні СВ Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001271 від 18 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Як вбачається з клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження, 18.11.2019 року ОСОБА_5 приблизно об 11.00 годині прийшла до своєї матері ОСОБА_7 додому, за адресою: АДРЕСА_2 . Під час спільного перебування у приміщенні будинку, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочалася сварка, під час якої ОСОБА_5 узяла до рук ніж, яким нанесла не менше 5 ударів по тулубу ОСОБА_7 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження, після чого зачинила будинок потерпілої та залишила місце вчинення злочину.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 . ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, з якими з місця скоєння злочину каретою швидкої медичної допомоги доставлена до КНП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня» Полтавської районної ради.

З клопотання слідує, що ОСОБА_5 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Згідно з довідкою КНП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня» Полтавської районної ради № 385 від 19.11.2019 у ОСОБА_7 установлені наступні тілесні ушкодження: множинні ножові поранення грудної клітини; проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва з лівобічним гемопневотораксом та пошкодженням легені; проникаюче ножове поранення грудної клітини справа з правобічнимгемопневмотораксом; проникаюче ножове поранення черевної порожнини з проникненням у черевну порожнину; пошкодження сальника; заочеревнинна гематома зліва; внутрішньочеревна кровотеча; ножове поранення поперекової ділянки зліва, паравертибральної ділянки справа з проникненням у грудну порожнину; різана рана правої надключичної ділянки; множинні різані рани обох молочних залоз; геморагічний шок ІІ ступеню.

18 листопада 2019 року о 19.00 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

19 листопада 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 20 листопада 2019 року щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з 18 листопада 2019 року з 19 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. 18 січня 2020 року, без права внесення застави.

14 січня 2020 року керівником Полтавської місцевої прокуратури продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 18 лютого 2020 року.

Згідно з ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, так і особу підозрюваного.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого вилучено предмети та речі зі слідами речовини бурого кольору; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що приблизно о 16.00 год. телефоном від ОСОБА_9 дізнався, що хтось напав на його тещу ОСОБА_10 . Цього ж дня, разом із своєю співмешканкою ОСОБА_11 , яка являється донькою ОСОБА_12 , поїхав до дому до останньої. На місці, лікарям допомагав грузити ОСОБА_13 до карети швидкої допомоги. Коли ОСОБА_14 була при свідомості, то лікарям нібито повідомила, що її порізала ОСОБА_15 ; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого вилучено дві кофти та майку потерпілої ОСОБА_7 зі слідами речовини бурого кольору; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , згідно якого останній вказав, що при наданні медичної допомоги у жінки були виявлені множинні колото-різані рани грудної клітини та поперекового відділу та при транспортуванні до лікарні, потерпіла повідомила, що ці поранення спричинила її донька; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , який підтвердив показання свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , який повідомив, що 18.11.2019 приблизно о 15.55 год. він знаходився вдома, де в цей час до кімнати увійшла його сусідка ОСОБА_7 та попрохала викликати швидку допомогу та впала на підлогу, при цьому була при свідомості, її одяг був закривавленим, після чого викликав швидку допомогу; довідкою КНП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня» Полтавської районної ради № 385 від 19.11.2019, згідно якої установлено тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , яка повідомила, що 18.11.2019 року за місцем свого проживання від своєї доньки ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження а саме: удари ножем в область спини та грудної клітини; а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Також під час вирішення питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить із необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або судуз метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки подальша поведінка підозрюваної після злочину, зокрема, зникнення з місця вчинення злочину, його приховання тощо вказують на наявність даного ризику; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки згідно змісту клопотання на даний час органом досудового розслідування не установлено конкретне знаряддя кримінального правопорушення, за допомогою якого потерпілій були спричинені тілесні ушкодження, тривають експертні дослідження тощо; незаконно впливати на свідків та потерпілу в кримінальному провадженні з метою зміни їх показів на її користь, що унеможливить ефективне проведення досудового розслідування, слідчих дій з метою встановлення всіх обставин, ураховуючи, що потерпіла є матір`ю підозрюваної, а свідки є знайомими останньої, що не виключає можливості здійснення на них тиску з метою зміни показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

При цьому інші більш м`які запобіжні заходи застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 не можливо з огляду на таке:

особисте зобов`язання не можливо застосувати, оскільки вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом серед тих, які передбачені ст.176 КПК України та не забезпечить належної поведінки підозрюваної під час здійснення досудового розслідування та подальшого судового розгляду;

застава не можливо застосувати до підозрюваної, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України відноситься до категорії злочинів, об`єктивна сторона якого передбачає застосування насилля, яке в даному випадку виразилося у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , що у свою чергу, дає право слідчому судді не застосовувати такий вид запобіжного заходу;

особиста порука та домашній арешт не можливо застосувати до підозрюваної у зв`язку з тим, що відносно підозрюваної ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не надійшло будь-яких заяв від осіб, які б мали особливу довіру і забезпечили б її належну процесуальну поведінку підозрюваної, а перебування під домашнім арештом не позбавить підозрювану можливості здійснювати як фізичний, так і психологічний тиск на свідків, потерпілу в кримінальному провадженні.

Отже, із застосуванням будь-якого із вказаних запобіжних заходів, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, не створюють жодного механізму постійного візуального контролю щодо підозрюваної, що дає можливість вчинити зазначені дії та може призвести до настання будь-якого із ризиків, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, та може призвести до скоєння нових кримінальних правопорушень, що, у свою чергу, суперечить завданням кримінального провадження.

Слідчим викладено обставини, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу, а саме отримати висновки судово-медичних експертиз за участю потерпілої ОСОБА_19 та інші процесуальні дії.
При цьому, доведено, що результати вищевказаних процесуальних дій мають важливе значення для досудового розслідування, а також можуть бути використані як докази під час судового розгляду даного кримінального провадження, а тому є необхідним для даного кримінального провадження з метою повного, всебічного, об`єктивного розслідування.
Тому слідчий суддя враховує вищенаведені обставини та докази, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що згідно зі ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винною, а також характер вчиненого, особу підозрюваної, її вік, стан здоров`я, особисті та соціальні обставини життя та зв`язки з суспільством, відсутність у підозрюваної постійного місця роботи, а також наявність двох малолітніх дітей, які на даний час знаходяться на утриманні матері підозрюваної потерпілої ОСОБА_7 .

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення підозрюваної від досудового розслідування.

Окрім цього, докази, отримані під час досудового розслідування щодо підозрюваної ОСОБА_5 , можуть вказувати на можливість її впливу на потерпілу та свідків по кримінальному провадженню, а також її ухилення від досудового розслідування, з урахуванням наявних даних про жорстокий характер вчинених дій по відношенню до рідної людини та антисоціальну поведінку підозрюваної, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім того, установлені судом ризики, передбачені ст.177 КПК України, є реальними, на даний час не зменшилися та повною мірою виправдовують необхідність утримання підозрюваної під вартою, а також виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваної на більш м`який, так як альтернативні запобіжні заходи на даний час не забезпечать належний рівень процесуальної поведінки підозрюваної.

Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою. Передумови для застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 менш суворого виду запобіжного заходу відсутні.

Ураховуючи необхідність та доцільність проведення обов`язкових слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, отримання висновків призначених спеціальних досліджень, зокрема, судово-медичних експертиз, слідчий суддя вважає клопотання сторони обвинувачення обґрунтованим та існують законні підстави та виправдані потреби для продовження строку тримання підозрюваної під вартою для забезпечення завдань кримінального провадження.

З огляду на викладене, а також те, що в матеріалах клопотання та в судовому засіданні судом не встановлено обставин щодо зменшення чи зміни ризиків, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливе, тому наведене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, зважаючи на доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України розмір застави судом не визначається, так як ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст.2, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 196-199, 309, 369-372 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 18 лютого 2020 року, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває матеріали кримінального провадження №0001271 від 18 листопада 2019 року, слідчого СВ Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 .
Копію ухвали вручити підозрюваній та захиснику негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1