ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, українця, освіта повна середня, не працюючого, інвалідом, учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС та депутатом не являється, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.187 КК України - у вигляді п`яти років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст.185 КК України - у вигляді одного року позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання визначивши йому іспитовий строк три роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися в органи пробації по місцю проживання для реєстрації, не змінювати без відому цих органів місце постійного проживання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з часу його затримання. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 715 грн.; вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 15.09.2018 приблизно о 02год. 00хв., за раптово виниклим умислом на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку № 489 по вул. Шевченка в м. Черкаси, підійшов до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, під час якого ОСОБА_7 дістав предмет ззовні схожий на ніж та, погрожуючи його застосуванням, тримаючи у руці, наказав віддати мобільний телефон «SamsungSM-J730FZKNSEK», який належить потерпілому ОСОБА_9 , внаслідок чого останній, сприйняв погрозу як таку, що загрожує життю та може бути реалізована. В подальшому ОСОБА_7 вихопив у потерпілого мобільний телефон «SamsungSM-J730FZKNSEK", вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №8/964 від 17.12.2018, станом на 15.09.2018, могла складати 3 659,40 грн., який останній тримав у руці та з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.

Він же, 09.05.2018 близько о 11.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан та незаконно проник у двір домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_11 , звідки, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав 50 кг брухту чорного металу, вартість якого, згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбрухт» від 30.07.2018, становить 5 грн. за 1 кг., який через паркан перекинув у двір власного домоволодіння АДРЕСА_1 та у подальшому здав у пункт прийому металобрухту, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 250 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.05.2019 року скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним й призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 1 ст. 187 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК остаточно визначити 4 роки позбавлення волі. Під час розгляду справи дослідити характеризуючи дані на обвинуваченого.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчинені інкримінованих йому злочинів, прокурор вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в повному обсязі не виконав вимог ст. ст. 12, 50, 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зокрема, ухвалюючи рішення про призначення остаточного покарання ОСОБА_7 у вигляді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України строком на 3 роки та покладенням обов`язків передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України суд першої інстанції прийшов до хибного переконання, що такий вид покарання буде необхідним та цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових злочинів.

Зазначає, що обґрунтовуючи свій висновок про доцільність такого покарання, суд першої інстанції не врахував ступінь тяжкості та характер вчинених злочинів, один з яких є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, законних джерел доходу для життя не отримує, не одружений, дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий. Також, судом, не враховано повною мірою дані про особу, а саме безпідставним є посилання суду його на позитивну характеристику, оскільки вона носить формальний характер та жодним чином не зменшує суспільну небезпечність як його самого, так і злочину, який він вчинив.

Натомість, суд послався на пом`якшуючі їх покарання обставини, зокрема, щире каяття, а також часткове відшкодування завданих збитків, дані, які позитивно характеризують особу, думку потерпілих, які просили суд застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, при цьому, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та підвищену суспільну небезпечність, а також кількість вчинених кримінальних правопорушень.

Вважає, що прояв гуманності та поблажливості до засудженого через призначення йому покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України є необґрунтованим, безпідставним та не буде сприяти його виправленню, а навпаки викличе впевненість у безкарності.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, та просив її задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив її відхилити.

Потерпілий ОСОБА_9 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, враховуючи, що обвинувачений відшкодував йому завдану шкоду, тому він не має до обвинуваченого претензій і просив не призначати йому покарання пов`язане з реальним позбавленням волі.

За клопотанням прокурора та згодою інших учасників судового провадження колегією суддів дослідила матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаїв, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 187), раніше не судимий в силу ст. 89 КК України. Згідно з даними Черкаської ЦРЛ ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.с. 185-197). Згідно з характеристикою за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується посередньо. Скарг відносно нього та компрометуючих матеріалів сільська рада не має. (а.с. 198).

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш суворого покарання, колегія суддів не вважає доцільним їх задовольнити з огляду на таке.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, засудивши ОСОБА_7 , призначив йому обґрунтоване, законне і справедливе покарання в межах санкцій відповідних частин статей КК України, яке в цілому відповідає ступеню суспільної небезпечності вчинених злочинів, його характеру, враховує особу винного. Також суд першої інстанції обґрунтовано врахував щире каяття та відшкодування потерпілим завданої шкоди, як обставини, що пом`якшують покарання.

Крім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив необхідність призначення обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вбачає покарання, призначене місцевим судом ОСОБА_7 , справедливим та не знаходить достатніх підстав для призначення йому більш суворого покарання, враховуючи наявні обставини, які пом`якшують та відсутність обтяжуючих обставин, про що вірно сказав суд першої інстанції в оскаржуваному вироку. При цьому, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд також об`єктивно врахував ступінь тяжкості вчинених останнім злочинів; особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та відсутність претензій зі сторони потерпілих.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції з указаних вище мотивів також обґрунтовано дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, як особу, необхідність ізоляції якої від суспільства не вбачається очевидною.

Тому, враховуючи зазначене, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини вчинених правопорушень, обґрунтовано визнав винуватість ОСОБА_7 доведеною, вірно визначив кваліфікацію злочину і призначив особі необхідне і достатнє покарання для належного виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, які указані в апеляційній скарзі прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :