Номер провадження: 11-сс/813/635/20
Номер справи місцевого суду: 522/4210/20, 1-кс/522/5148/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 15.04.2020 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000472, внесеному до ЄРДР 03.02.2020 року

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 , від 15.04.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000472, внесеному до ЄРДР 03.02.2020 року.

Строк дії ухвали визначено до 13.06.2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вказану ухвалу прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що:

-підозрюваний ухилявся від органів досудового розслідування;

-підозрюваний не працевлаштований, не має постійного місця проживання і реєстрації;

-вказує на наявність ризиків та на те, що запобігти існуючим ризикам може лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник і підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржену ухвалу без змін.
Прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаних норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
З клопотання вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину при таких обставинах.
02.02.2020 року у 05 годині ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував біля будинку № 34 по вул. Старорізнична в м. Одесі де був очевидцем конфліктної ситуації на ґрунті неприязних відносин між ОСОБА_11 , 1996 р.н. з одного боку та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з іншого боку.
Користуючись тією обставиною, що ОСОБА_11 була налякана чисельною перевагою конфліктуючою сторони, ОСОБА_8 вирішив використати вказану обставину для заволодіння наявним при неї цінним майном.
Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів, переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_8 вирішив залучити неповнолітню ОСОБА_13 , яка і мала за його задумом безпосередньо заволодіти майном ОСОБА_11 . З вказаною метою ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_13 та використовуючи свій старший вік та авторитет перед неповнолітньою ОСОБА_13 , а також користуючись особистими відносинами, які між ними склались, запропонував їй відкрито заволодіти наявним цінним майном ОСОБА_11 , у тому числі шляхом застосування до неї насильства, у разі відмови потерпілої передати наявне при ній цінне майно, отримавши від неї згоду на вчинення вказаних дій.
З метою реалізації умислу ОСОБА_8 , неповнолітня ОСОБА_13 , зважаючи на свій неповнолітній вік, вирішила залучити до вчинення відкритого заволодіння майна ОСОБА_11 свою старшу за віком подругу ОСОБА_15 , 1999 року народження, для забезпечення чисельної та фізичної переваги, повідомивши їй, що саме ОСОБА_8 є ініціатором вказаних дій.
Отримавши від ОСОБА_15 згоду на спільне відкрите заволодіння майном ОСОБА_11 та діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб та переслідуючи ціль особистого збагачення внаслідок підбурення з боку ОСОБА_8 , ОСОБА_15 разом з ОСОБА_13 підійшли до потерпілої ОСОБА_11 в перерві між з`ясування нею відносин з ОСОБА_12 та діючи відкрито, виказуючи погрозу застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_11 , яка вона їм віддала на їх вимогу, а саме, мобільний телефон моделі «Xiaomi Redmi Go» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 499 гривень та золотими сережками загальною вагою 5 грамів, вартістю 5 000 грн.
Заволодівши вказаним чужим майном ОСОБА_11 та завдавши їй матеріальної шкоди на суму 7499 грн., ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 розпорядились майном потерпілої на власний розсуд згідно спільних домовленостей.
З матеріалів провадження вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується протоколом допиту потерпілої, протоколом пред`явлення особи до впізнання, протоколом допиту підозрюваних ОСОБА_15 і ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , протоколом огляду відеозаписів з камер відеоспостереження.
За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що даній стадії досудового розслідування підозра ОСОБА_8 є обґрунтованою.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до положень ст. 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів та факт того, що ОСОБА_8 неодружений, офіційно не працевлаштований, має місце проживання, а також врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим.
В оскарженій ухвалі зазначено, що на переконання слідчого судді ризики у вказаному кримінальному провадженні гуртуються лише на припущеннях.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи прокурора відносно того, що ОСОБА_8 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000472 за ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 186 ч.2 ст. 186 КК України, а також підозрюваним у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 186 КК України, крім того не має місця реєстрації і проживання.

Між тим, відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора стосовно існування ризику вчинення нового злочину, при цьому на думку апеляційного суду існування вказаного ризику не є безумовною підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Апеляційний суд зауважує, що прокурором не було надано доказів, що зазначені ризики мали місце, порушень правил запобіжного заходу у вказаному кримінальному провадженні виявлено і задокументовано не було.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_8 до апеляційного суду з`явився, у судовому засіданні повідомив, що орендує житло, де постійно проживає і виконує покладені на нього оскарженою ухвалою обов`язки.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтовано висновку про те, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись статями 176, 177, 178, 183, 194, 196, 206, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 15.04.2020 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000472, внесеному до ЄРДР 03.02.2020 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4