Справа № 161/4988/20
Провадження № 1-кп/161/649/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000948 від 11 березня 2020 року про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, учня 9-го класу НВК № 10 м. Луцька, неодруженого, не працює, не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , 09 березня 2020 року, близько 08 год. 10 хв., перебуваючи в магазині "Наш Край", що знаходиться за адресою м.Луцьк, пр. Відродження, 18, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав із полиці у торговельному залі лікер "Jack Daniels", ємністю 0,7 л, вартістю 403 грн. 90 коп., який заховав собі під куртку та не оплативши товар виніс його за межі магазину, чим спричинив ТзОВ "Агро-Р" майнову шкоду на вищевказану суму.
За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість неповнолітнього ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та кваліфікує їх, як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу та вартості викраденого майна, способу його заволодіння, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, 09 березня 2020 року, вранці, перебуваючи в магазині "Наш Край", викрав лікер "Jack Daniels". У вчиненому щиро розкаювався, просив суворо не карати, врахувати, що шкоду відшкодовано в повному обсязі.

Незважаючи на визнання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованому йому органами досудового розслідування злочину, його винність у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так, представник потерпілого ОСОБА_7 суду показав, що йому відомо про факт крадіжки лікеру. Вказав, що претензій до обвинуваченого немає, адже шкоду відшкодовано та просив покарати останнього на розсуд суду.

Допитана в суді свідок ОСОБА_5 , мати неповнолітнього обвинуваченого, суду показала, що син забезпечений всім необхідним, останній змінився в хорошу сторону, шкодує про подію, що сталась, має вплив на обвинуваченого, зараз він до її думки прислуховується.

Крім цього, винність неповнолітнього ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, відношенням керуючого магазину "Наш Край" від 10 березня 2020 року з додатками - накладною та відеозаписом з камер відеоспостереження, згідно яких, 09 березня 2020 року встановлено факт викрадення товарно-матеріальних цінностей з магазину особою чоловічої статі, а саме, лікеру марки "Jack Daniels" вартістю 403 грн. 90 коп.

Протоколом огляду предмету (відеозапису) від 23 березня 2020 року, яким зафіксовано, як старший слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 оглянула відеозапис з камер відеоспостереження на яких зафіксовано, як ОСОБА_3 09 березня 2020 року викрав з магазину "Наш Край" лікер марки "Jack Daniels".

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, вирішуючи питання призначення покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.
До обставин, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Водночас, щодо вирішення питання призначення покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує відомості про його молодий вік, стан здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, досудову доповідь, згідно якої останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, виховується матір`ю та бабусею в неповній сім`ї, негативно характеризується як по місцю навчання, так і по місцю проживання, ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється, як середній, а також те, що його виправлення без позбавлення або обмеження волі не становить небезпеку для суспільства, відомості про те, що збитки завдані кримінальним правопорушенням відшкодовано та думку представника потерпілого, який просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 подала письмове клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання із застосуванням до нього примусового заходу виховногохарактеру у виді передачі його під нагляд матері, яка надала відповідну згоду.
При застосуванні виду примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує роз`яснення, викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, що в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, суд має право звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Згідно до вимог ч. 2 цієї ж статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
У відповідності до роз`яснень, викладених в абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаювався та його поведінка після скоєного кримінального правопорушення є бездоганною: він сприяв розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення, продовжує навчання у НВК № 10 м. Луцька, з`являвся за викликами суду у супроводі законного представника, та внаслідок усіх цих обставин не потребує застосування покарання.
Враховуючи викладене, думку учасників кримінального провадження, які, кожен зокрема, не заперечували щодо задоволення клопотання захисника, окрім прокурора, яка просила призначити останньому покарання з іспитовим строком, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері.
При цьому, суд враховує, що вид примусового заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері, сприятиме виправленню неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на нього, який, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання за ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року № 223 - 66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" пунктом 16 визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 500 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_3 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд його матері ОСОБА_5 , строком на 1 (один) рік.
Речові докази: оптичний диск марки "Verbatim DVD-R" з камер відеоспостереження - залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити неповнолітньому обвинуваченому, його законному представнику та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1