Справа № 136/1500/17
Провадження № 1-кп/930/63/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2020 року Немирівський районний суду

Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 03.05.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта загальна середня, не одруженого, раніше неодноразово судимого, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів проти власності, останній раз 05.09.2013 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі; 03.02.2015 на підставі ухвали Вінницького міського суду від 26.01.2015 умовно-достроково звільнений на невідбутий строк 4 місяця 7 днів позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, 03.04.201 7 біля 11:00 год. ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 зайшов на територію домогосподарства ОСОБА_7 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , у пошуках останньої. З цією метою вони відкрили вхідні двері веранди у будинку, розташованого за вищевказаною адресою, та зайшли у середину приміщення так як раніше неодноразово вчиняли такі дії.

У подальшому пересвідчившись у тому, що ОСОБА_7 через алкогольне сп`яніння перебуває у стані, що виключає можливість усвідомлення значення того, що відбувається, ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклого умислу на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_8 , незважаючи на зауваження останнього, повторно, відкрито, із приміщення кухні здійснив крадіжку алюмінієвої миски та поспіхом покинув будинок і з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за кваліфікуючою ознакою - вчинені повторно.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро кається, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, та дав покази, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті. Просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_7 в судові засідання неодноразово не з`являлася, про причини неявки суду не повідомляла, хоча була вчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспоруються.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою усіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істиною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає, що обвинувачення пред`явлене знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, його дії органами досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за кваліфікуючою ознакою - вчинені повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості , обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого .
Обставинами, які, відповідно до норми ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, у даному випадку, суд вбачає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання, є вчинення злочину особою що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, його соціальне становище, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини,вчинив новий умисний злочин, який характеризується за місцем проживання задовільно,пом`якшуючі та обтяжуючі вину обставини, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде достатнім призначення покарання згідно санкцій ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_3 , 25.01.1987 року засуджений Погребищенським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,а злочин за який він притягується до кримінальної відповідальності вчинений до постановлення вище вказаного вироку то до нього слід застосувати вимоги ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання призначених покарань .
Цивільний позов не заявлявся.
Документально підтверджені витрати на проведення експертизи по кримінальному провадженню, слід стягнути з обвинуваченого відповідно ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд-,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складення призначених покарань за цим вироком та вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.04.2019 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

У строк відбування покарання зарахувати частину відбутого покарання за вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.04.2019 року.
Строк відбування покарання рахувати з моменту проголошення судом вироку.
Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави, відшкодування витрат за проведення експертиз в сумі 297 (двісті дев`яносто сім) грн..

Речові докази у справі, а саме алюмінієву миску, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницької області, повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя:(підпис)

Копія вірна ОСОБА_1

Суддя: