ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/880/20 Справа № 201/1868/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, у кримінальному проваджені № 0001423 та запереченнями обвинуваченого ОСОБА_7 на апеляційну скаргу прокурора, -
Встановила:
цією ухвалою обвинувальний акт за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України повернуто прокурору для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог КПК України.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано наступним.
Суд першої інстанції вказав, що у наданому суду обвинувальному акті зазначено окремо виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 , які прокурор вважав встановленими, а також формулювання обвинувачення, яке пред`явлене останньому, із викладом інших більш повних обставин вказаних кримінальних правопорушень, які не відповідають фактичним обставинам, викладеним раніше у обвинувальному акті, що є порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення складається лише із вказівки на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому (постанова ВСУ № 5-328кс16 від 24.11.2016 року). У наданому суду обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 фактично викладено різні фактичні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які відрізняються між собою, у зв`язку із чим, такі істотні порушення кримінального процесуального закону вказують на порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист від зрозумілого і конкретного обвинувачення, яке повинно бути викладено в обвинувальному акті у повному обсязі з достатньою чіткістю і без різних фактичних обставин. При цьому, без усунення цих недоліків будь-яке судове рішення, ухвалене за результатами судового розгляду у цьому кримінальному провадженні, може бути скасовано з підстав порушення обвинуваченого права на захист.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить дану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в тому ж складі суду.
На думку апелянта, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказане місце, час вчинення даних злочинів, конкретні дії, які вчинив ОСОБА_7 , а також обставини їх вчинення, при цьому конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, їх деталізація, викладена у даному обвинувальному акті, достатньо зрозуміла для ефективної реалізації права на захист і фабула обвинувачення в даному випадку є фактичною моделлю вчинених кримінальних правопорушень.
Також прокурор вважає, що висновки суду не відповідають нормам діючого законодавства, а системний аналіз положень кримінального процесуального законодавства свідчить, що обвинувальний акт є результатом оцінки прокурором отриманих протягом досудового розслідування доказів вчинення кримінального правопорушення, які будуть перевірені судом в межах судового розгляду. Розуміння поняття «формулювання обвинувачення» як складової частини обвинувального акта, на думку апелянта, має визначатися у логічному зв`язку з положеннями ст. 373 КПК, які визначають вимоги до змісту вироку та оперують поняттям «формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним». Так, п. 2 ч. 3 ст. 373 КПК встановлено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Вважає обвинувальний акт належно складеним.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 :
- обвинувачений ОСОБА_7 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а кримінальне провадження № 0001423 закрити, у зв`язку із відсутністю, на його думку, події кримінального правопорушення.
На думку ОСОБА_7 , в обвинувальному акті, який суд повернув прокурору, відсутні будь які посилання на документи, що вказують на наявність документальних доказів того, що він погрожував насильством та вбивством прокурорам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Зазначає, що жодного майна, належного прокурору ОСОБА_8 або ОСОБА_9 або ж прокуратурі Дніпропетровської області, - він не знищив, і не погрожував знищити.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору лише в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які дійсно перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та обов`язково містити:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого;
3) анкетні відомості кожного потерпілого;
4) прізвище, ім`я по батькові, займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують покарання чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта;
9) дату та місце його складання та затвердження.
Недотримання вищезазначених вимог ч. 2 ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи й не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які об`єктивно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки суду першої інстанції про те, що у наданому суду обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 фактично викладено різні фактичні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які відрізняються між собою, у зв`язку із чим, такі істотні порушення кримінального процесуального закону вказують на порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист від зрозумілого і конкретного обвинувачення, на думку колегії суддів зроблені передчасно, оскільки, направляючи обвинувальний акт до суду для розгляду, прокурор виклав обставини, які вважав встановленими та доведеними, зазначив правову кваліфікацію з посиланням на положення закону та сформулював обвинувачення.
Перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання, що є неприпустимим. У той же час межі судового розгляду кримінального провадження, які визначаються обвинувальним актом, можуть бути кориговані під час судового розгляду та може призвести до результатів, що свідчать про необхідність зміни обвинувачення або навіть відмови від нього. Таким правом наділений відповідно до ст. 337 КПК України прокурор, так і суд в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище обвинуваченого.
Відповідно до ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Висновки суду першої інстанції про викладення різних фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відрізняються між собою, в обвинувальному акті, а саме конкретних дій ОСОБА_7 у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, за ч. 1 ст. 296 КК України, а також погрози пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, за ч. 1 ст. 345 КК України, - суперечить точному змісту обвинувального акта.
Відтак, на думку колегії суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду, про що обґрунтовано вказує в апеляційній скарзі прокурор.
В зв`язку з цим, ухвалу суду не можна визнати законною і вона підлягає скасуванню.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкоджали або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4