ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2463/20 Номер провадження 11-сс/814/391/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Полтаві апеляційні скарги власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2020 року про арешт майна,-

в с т а н о в и л а :

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2020 року клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000012від 15.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України задоволено.
Накладено арешт на майно вилучене 16.04.2020 під час проведеного обшуку квартири АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , , а саме: на грошові коштів сумі5050доларів США(купюрами номіналом 100доларів США 50шт.,50доларів США 1шт.),та 224437грн.(купюрами номіналом 500грн. 40шт.,200грн. 671шт.,100грн.700шт.,2грн. 50шт,1грн. 137шт.);7 зошитів із зазначеними на них написами:«Rakovka»,«Росход»,«Чемпион»,«Кнопка»,«Кнопка»,«Смены»,«Чемпион»,банківську картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», ноутбук марки «Asus»s/nD9NOCV358154397, синього кольору із зарядним пристроєм до нього, шляхом заборони його відчуження, розпорядження, використання до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Приймаючи таке рішення , слідчий суддя вказав, що представниками власника майна не доведено, що грошові кошти вилучені під час обшуку здобуті законним шляхом . Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_6 доходів не має. Не доведено також належними та допустимими доказами належність грошових коштів батьку ОСОБА_6 , оскільки відсутні докази проживання останнього у житлі, де було проведено обшук. Також слідчий суддя вважає, що представниками ОСОБА_6 не доведено, що грошові кошти в сумі 5050 доларів США отримано ним від продажу автомобіля, оскільки з долучених в судовому засіданні документів вбачається, що ОСОБА_6 не був власником автомобіля, договорів купівлі-продажу транспортних засобів не надано. Надані довіреності не свідчать про продаж автомобіля ОСОБА_6 у встановленому законом порядку та отримання за нього грошових коштів у сумі 5 тис. доларів США.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

У принесених апеляціях власники майна ОСОБА_5 і ОСОБА_6 просять оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити повністю.

Свої апеляційні вимоги апелянти обґрунтовують тим , що санкцією статті 203-2 ч. 1 КК України не передбачено покарання у виді конфіскації грошових коштів. Також ОСОБА_5 зазначає , що обшук було проведено у будинку , який належить його дружині і вилучені кошти є власністю його і дружини , що і було зазначено останньою під час обшуку. Матеріали клопотання не містять даних про причетність його до злочину . Апелянт зазначає, що вони з дружиною працюють і мають стабільний доходів, а тому вилучені кошти є їхніми заощадженнями.

Гроші ж в сумі 5050 доларів США є власністю сина , отримані ним під час продажу автомобілю. Наголошують , що слідчим не доведено , що вилучені під час обшуку кошти отриманні злочинним шляхом. Крім того , в клопотанні слідчого не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України , що унеможливлює застосування запобіжних заходів.

Апелянт ОСОБА_6 в своїй апеляції наводить обґрунтування , аналогічне наведеним апелянтом ОСОБА_5 .

Представником апелянта ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_9 подано доповнення до апеляції з копіями їнших ухвал слідчого судді про арешт майна , постановлених в межах цього ж кримінального провадження , зазначаючи про те , що вони за своїм змістом суперечать рішенню , що оскаржується.

Позиції інших учасників судового провадження

В судове засідання представники власників майна та власники майна не з`явилися , надавши попередньо заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився , надавши заяву в якій просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності , заперечував з приводу її задоволення.

З огляду на наведене колегія суддів вважає за можливе ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження.

Мотиви суду

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, викладені норми закону слідчим суддею при розгляді клопотання про накладення арешту на майно дотримані в повному обсязі, а відтак слідчим суддею прийнято законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення. Так, як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, в провадженні СУ Головного управляння Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 15.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 203-2 ч. 1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, порушуючи ст. 1 ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні», достовірно знаючи про заборону зайняття вказаним видом діяльності, маючи корисливий мотив, з метою отримання незаконного прибутку займаються гральним бізнесом на території Полтавської області.
В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження 16.04.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 13.04.2020 року проведено обшук у будинку та у всіх господарських будівлях, що відносяться до домоволодіння , яке розташоване за адресою : АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_6 . В ході обшуку виявлено та вилучено наступне: грошові кошти в сумі 5050 доларів США (купюрами номіналом 100 доларів США 50 шт., 50 доларів США 1 шт.), та 224437 грн. (купюрами номіналом 500 грн. 40 шт., 200 грн. 671 шт., 100 грн. 700 шт., 2 грн. 50 шт., 1 грн. 137 шт. ); 7 зошитів із зазначеними на ними написами: «Rakovka», «Росход», «Чемпион», «Кнопка», «Кнопка», «Смены», «Чемпион»; банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 та сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар»; ноутбук марки «Asus»s/nD9NOCV358154397, синього кольору із зарядним пристроєм до нього.
Під час проведення вказаної слідчої дії було встановлено, що вилучені речі належать ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
17.04.2020 року винесено постанову про визнання речовими доказами вищевказаного майна.
Із змісту клопотання вбачається , що підставою для накладення арешту на копії документів , які були вилучені під час обшуку , слідчий визначив , що вони є речовим доказом у кримінальному провадженні і відповідають критеріям передбаченим ст.98 КПК України.

Слідчий суддя , розглядаючи клопотання, у повній мірі оцінив вказану у клопотанні підставу щодо накладення арешту на речі та грошові кошти , з`ясував можливість використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні , а також усі інші обставини , які передбачають підстави для арешту або відмови у задоволенні клопотання та прийняв обґрунтоване рішення про необхідність накладення арешту .

Колегія суддів , аналізуючи висновок слідчого судді , що викладений в ухвалі , вважає , що підстави для накладення арешту , які зазначені у клопотанні та які враховані слідчим суддею щодо тих речей , які були виявлені під час санкціонованого обшуку у повній мірі узгоджуються із приписами КПК та предметом доказування у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки відповідають критеріям , передбаченим ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні за ч. ст. 203-2 КК України.

Доводи апеляції власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 колегія суддів вважає непереконливими.

В контексті доводів апеляційних скарг , колегія суддів звертає увагу на таке.

Так , стадія досудового розслідування полягає у діяльності слідчого, прокурора щодо збирання, перевірки й оцінки доказів, на підставі яких встановлюються обставини, що мають значення в справі, викривається і притягується як обвинувачений особа, що скоїла злочин, застосовуються заходи з забезпечення кримінального провадження.

Кримінальним процесуальним законодавством передбачено ряд механізмів оцінки законності та процесуальної правильності проведення подальших слідчих дій , в тому числі проведення експертиз , досліджень арештованого майна , під час подальшого досудового розслідування чи розгляду кримінального провадження по суті.

Однією із цілей арешту документів є саме їх дослідження з метою встановлення наявності чи відсутності обставин вчинення кримінального правопорушення. І необхідність виконання завдань кримінального провадження у повній мірі виправдовують арешт вилучених під час обшуку документів та майна.

Також , оцінюючи доводи апеляцій власників майна , які в цілому зводяться до того , що грошові кошти на які накладено арешт , отриманні законним шляхом та органом досудового розслідування не доведено зворотнього , колегія суддів зауважує.

Вказані доводи , були наведені і в суді першої інстанції та їм надано детальну оцінку слідчим суддею та переконливо їх спростовано.

З вказаною оцінкою погоджується і колегія суддів.

Вказані кошти , були вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 , законність їх походження та причетність чи непричетність до обставин кримінального правопорушення якраз і підлягають з`ясуванню в ході подальших слідчих дій.

Не може погодитись колегія суддів також і з доводами авторів апеляції про недоведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України , що унеможливлює застосування запобіжних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини , вимога розумної підозри передбачає наявність доказів , які об`єктивно вказують на вчинення злочину і вони не повинні бути достатніми , щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Колегія суддів вважає , що в матеріалах клопотання міститься достатньо доказів , які вказують на існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення ( рапорт працівників поліції , покази свідка ).

Також , необґрунтованими є доводи апеляцій про те , що санкцією ч. 1 ст. 203-2 КК України не передбачено покарання у виді конфіскації грошових коштів , а тому арешт на грошові кошти є безпідставним , оскільки , як зазначено вище , в даному випадку підставою арешту є збереження речових доказів.

Посилання апелянтів на інші ухвали слідчих суддів про арешт майна , постановлені в цьому ж кримінальному провадженні , колегія суддів вважає безпідставним та некоректним , оскільки правильність висновків слідчого судді повинна оцінюватися виходячи із сукупності обставин , передбачених процесуальним законодавством , які в будь-якому разі не можуть бути однаковими у випадку накладення арешту на речі , вилученні під час обшуків , проведених в різних об"єктах , навіть якщо ці обшуки проведені в межах одного кримінального провадження.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку , що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків слідчого судді , а інтереси власників майна в даному випадку не превалюють над суспільними інтересами та інтересами досудового слідства, а тому арешт майна є виправданим.

Істотних порушень вимог КПК України , які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді , не вбачається.

З урахуванням викладеного , колегія суддів вважає , що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону , слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини , з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно , а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін , а апеляційні скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 406,420,422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без задоволення , а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2020 року про арешт майна - без змін;

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4