ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/1980/20
Провадження № 1-кп/211/497/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження

прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження №000312 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одружений, який має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює офіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04.10.2019 року Довгинцівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 164 ч.1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 ,76УУ України звільнений з іспитовим строком 1 рік, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу №2-2878/2011 від 03.11.2011 року ОСОБА_4 зобов`язаний до виплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь опікуна дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), відповідача, але не менше одного неоподаткованого прибутковим податком мінімуму доходів громадян, починаючи стягнення з 20.10.2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 03.11.2011 року видано виконавчий лист №2-2878/2011.

На підставі виконавчого листа № 2-2878/2011 державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу ОСОБА_8 13.08.2014 року відкрито виконавче провадження № 44373080, відносно боржника ОСОБА_4 на користь стягувача ОСОБА_7 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 про стягнення аліментів.

Однак ОСОБА_4 , будучи працездатним, достеменно знаючи про свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки офіційно працював в ТОВ «НІБАС» і з його заробітної плати відраховувались кошти на утримання дитини (аліменти), до його звільнення 21.04.2014 року, а також будучи раніше судими 04.10.2019 року Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу за ч.1 ст.164 КК україни, добто достеменно знаючи, що він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, в період часу з 16.01.2019 по 01.03.2020 злісно ухилявся від сплати аліментів.

Маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, усвідомлюючи свою відповідальність, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період часу 16.01.2019 року по 01.03.2020 року не працював, заходів до працевлаштування не приймав, до центру зайнятості з питань працевлаштування не звертався, та на обліку не перебував, із опікуном на зв1язок не виходив, зустрічі із дитиною не шукав, ніяких грошових коштів та майна не передавав, показуючи цим свою байдужість до долі своєї дитини, що свідчить про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів.

Згідно довідки-розрахунку, наданої державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу, загальна сума заборгованості за виконавчим листом №2-2878/2011 року від 20.10.2011 року станом на 29.02.2020 року становить 147 133 гривень 27 копійок.

В результаті злісного ухилення від сплати аліментів, встановлених вищевказаним рішенням суду, у ОСОБА_4 в період з 16.01.2019 року до 01.03.2020 року утворилась заборгованість перед потерпілою ОСОБА_7 в сумі 40 992 гривень 5 копійок, що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України у разі ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав, та пояснив, що він не сплачував аліменти, так як не було можливості, однак буде сплачувати, просив суворо не карати.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються (зокрема скоєння обвинуваченим даного злочину та його обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст.164 КК України, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, характеризується посередньо, офіційно не працює, раніше судимий, під наглядом у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно висновку органу пробації загальний ризику вчинення повторного кримінального правопорушення визначено як високий, орган пробації вважає, що можливе його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, та не становить небезпеки для суспільства. Обставиною, що пом`якшує покарання, у відповідності до вимог ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, що обтяжує покарання є рецидив. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

При цьому суд враховує, що таке покарання буде відповідати приписам закону, зазначених, зокрема у ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідно до положень ст. 50 КК України, яка визначає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Крім того суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому з урахуванням положень ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням вироку Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2019 року.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.164 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину за вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2019 року та остаточно до відбування призначити 2 (два) роки 1 (один) місяць обмеження волі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1