ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/3139/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11кп/819/138/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах
УХВАЛА
іменем України

23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 06.11.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миколаїв, громадянину України, громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, мешканцю АДРЕСА_1 , судимому вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 19.05.2016 року за ст. 121 ч.2 КК України до 10 років позбавлення волі (початок строку відбування покарання - 19.05.2016 року, кінець строку: 17.12.2022 року).
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 за місцем відбуття покарання характеризується посередньо, на промисловій зоні установи не працевлаштований через відсутність бажання працювати, роботи по благоустрою установи та відділення, що є обов`язком засудженого, виконує під контролем, вимоги режиму відбування покарання дотримується під контролем. При цьому, ОСОБА_7 за період відбуття покарання заохочень не мав та має два стягнення, одне з яких на даний час є діючим. Згідно рішень комісій за місцем відбуття покарання в листопаді 2018 року та в серпні 2019 року засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальних норм, в тому числі про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням, як такому, що не став на шлях виправлення та не довів його. З пояснень самого засудженого вбачається, що він не розкаявся у вчиненому, а вид покарання фактично бажає замінити з метою пом`якшення режиму відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 ставить питання про скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали, якою просить замінити ОСОБА_7 невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі. В обґрунтування своїх доводів, посилається на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що засуджений під час відбування покарання допустив одне порушення режиму відбування покарання, за що має одне стягнення, яке погашено в установленому законом порядку. Під час відбування в ДУ «Південна ВК 51» навчався в «Південному навчальному центрі № 51» отримав професію електрозварювальника третього розряду, вимоги режиму відбування покарання не порушував, за період навчання зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінно відносився до занять теоретичної підготовки та виробничого навчання. За час відбування покарання у «Дар`ївській ВК 10» до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має, з працівниками адміністрації ввічливий, тактовний, на заходи виховного впливу реагує правильно та своєчасно, на профілактичних обліках не перебуває, вимог режиму відбування покарання не порушує, навчається у «Дар`ївському виправному центрі №10» за професією автослюсар. Апелянт зазначає, що засуджений намагається влаштуватись на роботу в установі, проте не має вакантних посад. Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій у зоні АТО, під час проходження служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 зарекомендував себе з позитивної сторони, має позитивну службову характеристику.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на путь виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Матеріали особової справи містять відомості про те, що ОСОБА_7 засуджено 19.05.2016 року вироком Новоайдарського районного суду Луганської області за ст. 121 ч.2 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ухвали Апеляційного суду Луганської області від 15.05.2018 року згідно Закону України від 26.11.2015 року №838 VIII в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 31.08.2015 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2018 року згідно Закону України від 26.11.2015 року №838 VIII в строк відбування покарання додатково зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 15.05.2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З досліджених судом першої інстанції характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.09.2015 року, за весь час відбування покарання характеризується посередньо, має 1 стягнення за порушення вимог встановлених правил відбування покарання, заохочень не мав, роботи по благоустрою відділення та прилеглої території, що є його обов`язком, виконує під контролем, не працевлаштований через відсутність бажання працювати.
Тобто за весь час відбування покарання ОСОБА_7 не працював та за сумлінну поведінку не заохочувався, що свідчить про відсутність передбачених у ст. 82 КК підстав та умов для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Посилання в апеляційній скарзі захисника на участь ОСОБА_7 у бойових діях в зоні АТО та його позитивну службову характеристику командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 як на підставу для задоволення клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, колегія суддів вважає недоречним, оскільки ОСОБА_7 відбуває покарання за заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що заподіяли смерть потерпілого, вчинене саме під час проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 щодо солдата цієї частини, крім того наявна в матеріалах справи характеристика не містить дати її видачі.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що процес його виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405 , 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 06.11.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вказану ухвалу - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи