Справа № 521/65/20
Номер провадження:1-кп/521/774/20
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
08 липня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянув кримінальні провадження № 0003197 від 15.10.2019 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Агджабеді Азербайджан, громадянина Азербайджана, маючого посвідку на постійне проживання в Україні, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , що має середню освіту, офіційно не працюючого, не офіційно працюючого водієм в таксі та на ринку «7-км.» вантажником, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.
Сторони кримінального провадження та інші учасники кримінального провадження не приймали участі на стадії виправлення описок у судовому рішенні.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
1.1.Судом проводився розгляд питання, виправлення описок у судовому рішенні вироку суду від 06.07.2020 року, яким визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК та призначено відповідне покарання.

1.2.Питання розглядалось за ініціативою суду на підставі ч. 1 ст. 379 КПК.

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
2.1.Малиновським районним судом м. Одеси, 06 липня 2020 року ухвалений вирок у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , який визнаний винним за ч. 1 ст. 286 КК та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Відповідно до ст. 75 КК ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки та на нього покладені обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК.

2.2.Після ухвалення вироку, судом самостійно встановлені технічні описки у вироку суду, в частині виду покарання та класифікації злочину, які підлягають виправленню.

2.3.Так, судом встановлено, що обвинуваченому призначено основне покарання у вигляді позбавлення волі, натомість положення ч. 1 ст. 286 КК передбачають максимальне покарання лише у вигляді обмеження волі. Відповідно, вказаний злочин вважається злочином невеликої тяжкості, замість визначеного у вироку злочину середньої тяжкості, оскільки його максимальне покарання за санкцією статті більш м`яке ніж позбавлення волі на строк не більше двох років.

2.4.Вказані описки підлягають виправленню.

3.Явка учасників судового розгляду.
3.1.Судом про дату, час та місце розгляду питання виправлення описок були сповіщені всі сторони та учасники судового розгляду, однак в судове засідання вони не з`явились, повідомивши про можливість розгляду вказаного питання без їх участі.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.
4.1.Вивчивши наявні у суду матеріали кримінального провадження, суд вважає за необхідне виправити описки у вироку суду, з наступних підстав.

4.2.Право суду за власною ініціативою виправляти допущені в судовому рішенні описки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні регулюється положенням ч. 1 ст. 379 КПК.

4.3.Термін описка кримінальним процесуальним кодексом не визначений. Натомість є очевидним, що у даному випадку описка є ненавмисною помилкою, яка допускається при складані документу.

4.4.Судом встановлено до набрання законної сили вироком суду очевидну описку, яка впливає на зміст вироку та його можливе в подальшому виконання.

4.5.Так, санкція ч. 1 ст. 286 КК передбачає основні покарання у вигляді штрафу, виправних робіт, арешту або обмеження волі. Покарання у вигляді позбавлення волі не передбачено Законом.

4.6.Відповідно, санкція ч. 1 ст. 286 КК свідчить, що вказане правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості (до внесення змін відповідно до Закону України від 22.11.2018 року, який набрав законної сили 01.07.2020 року).

4.7.Таким чином, судом при ухвалені вироку допущена очевидна описка в Мотивувальній частині в п. 4.5 що стосується класифікації злочину; в п. 4.8 та в Резолютивній частині вироку в п. 1.1. що стосується виду покарання.

4.8.Вказані описки підлягають виправленню, а саме в Мотивувальній частині п. 4.5. повинно бути зазначено, замість існуючого тексту: «Неуважність та недбалість на думку суду привели обвинуваченого до скоєння необережного злочину невеликої тяжкості»; в п. 4.8. повинно бути зазначено, замість існуючого тексту: «Враховуючи викладені факти, а також наявні обставини які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з обмеженням волі. Разом з тим, відповідно до ст. 75 КК, суд приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді обмеження волі». В Резолютивній частині вироку, в п. 1.1. повинно бути зазначено, замість існуючого тексту: «Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Відповідно до ст. 75 КК, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК ….». В іншій частині зміст вироку залишити без змін.

4.9.Приймаючи таке рішення, суд враховує головну засаду кримінального провадження Верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

4.10.У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Громадська організація «Сутяжник» проти Росії» скарга № 8269/02 від 23.07.2009 року організація заявник з посиланням на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), скаржилась до Європейського суду на те, що скасування в порядку нагляду рішення суду за позовом організації-заявника у зв`язку з відмовою влади перереєструвати її, залишеного без змін судом другої інстанції порушило її «право на суд». Рішення було скасовано лише з підстав порушення правил підсудності. Європейський суд у вказаній справі встановив порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

4.11.Хоча за правовідносинами, які розглядались справа не є схожою з вказаним кримінальним провадженням, є очевидним, що мотиви прийняті рішення Європейським Судом беззаперечно можуть бути застосовані у вирішенні вказаного правового питання.

4.12.Так відповідно до п. 38 вказаного Рішення, Судом встановлено, що рішення першої та другої інстанції були Законні. Натомість наслідки судового рішення яким скасовані рішення першої та другої інстанції «носили обмежений характер: воно стосувалося тільки сторін, що брали участь у справі, і не суперечило будь-якому іншому судовому акту. Європейський Суд згоден з тим, що як питання принципу правила підсудності належить дотримуватися. Однак при конкретних обставинах сьогодення справи Суд не вбачає будь-яку нагальну суспільну необхідність, яка б виправдала відступ від правової визначеності. Судове рішення було скасовано швидше в ім`я правового пуризму, ніж для того, щоб виправдати помилку, що має фундаментальне значення для судової системи». Пунктом 39 вказаного Рішення, Суд зазначив, що скасування вказаного рішення «було непропорційною мірою держави, і дотримання принципу правової визначеності повинно було б мати переважну силу. Отже, у справі владою держави-відповідача було допущено порушення пункту 1 статті 6 Конвенції».

4.13.Суд вважає, що внесення відповідних змін у вирок суду від 06.07.2020 року буде відповідати не тільки вимогам ст. 379 КПК але й практиці Європейського суду з прав людини та встановленому їм принципу правової визначеності, оскільки вказаним судовим рішенням не буде порушено права жодного учасника судового провадження. Описка, яка була допущена судом, очевидно може бути негайно виправлена тим самим судом і не може впливати як на права осіб учасників кримінального провадження, в тому числі на право оскарження вироку суду з підстав призначення суворого або навпаки м`якого покарання так і на виконання судового рішення.

4.14.Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 372, 379 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

1.1.Виправити описки у вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2020 року, а саме зазначити у вироку суду:

1)У Мотивувальній частині вироку, п. 4.5. викласти у наступній редакції: «Неуважність та недбалість на думку суду привели обвинуваченого до скоєння необережного злочину невеликої тяжкості»;

2) У Мотивувальній частині вироку, п. 4.8. викласти у наступній редакції: «Враховуючи викладені факти, а також наявні обставини які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з обмеженням волі. Разом з тим, відповідно до ст. 75 КК, суд приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді обмеження волі»;

3)У Резолютивній частині вироку, п. 1.1. викласти у наступній редакції: «Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. 1.2.Відповідно до ст. 75 КК, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК: - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи».

1.3.Інший зміст вироку суду залишити без змін.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
2.1.Ухвала суду набирає законної сили, після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

2.2.Ухвала суду, може бути оскаржена, через суд, який ухвалив судове рішення, протягом семи днів з дня її оголошення.

С У Д Д Я: ОСОБА_1