Справа № 478/2091/19 Провадження № 1-кп/478/25/2020
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
18 лютого 2020 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_5
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
Судом визнано доведеним, що 13серпня 2019 року у вечірній час між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які знаходились на перехресті вулиці Демчишина в с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, на ґрунті особистих неприязнених стосунків виникла сварка з приводу грошового боргу. При з`ясуванні стосунків ОСОБА_5 умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 не менше одного удару кулаком правої руки в область обличчя та один удар правою ногою в область ребер. Після чого, ОСОБА_4 почав тікати в бік вулиці Демчишина в с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, проте ОСОБА_7 його наздогнав і продовжуючи свій злочинний умисел, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область тулубу та один удар правою ногою в область нижньої щелепи, спричинивши ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів сьомого, восьмого, дев`ятого ребер зліва зі зміщенням уламків, які ускладнились лівобічним малим гемопневматорексом, підшкірної емфіземи, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, та тілесні ушкодження у вигляді посттравматичної екстракції першого, другого зубів нижньої щелепи праворуч, що призвели до незначної втрати загальної працездатності.
Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним і не заперечував того, що дійсно 13.08.2019 року у вечірній час на скутері разом з ОСОБА_8 поїхали до домоволодіння ОСОБА_4 , щоб повернути борг. Приїхавши до домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вийшов за двір, та він йому сказав, що поїхали в магазин, з метою взяти горілки, в рахунок відшкодування боргу, та сівши за кермо, ОСОБА_4 посередині, а ОСОБА_8 позаду почали рух, зупинившись на перехресті вулиці Демчишина, злізли зі скутера та ОСОБА_4 почав кричати, що йому горілка не потрібна, і почалась сварка. В ході сварки наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область обличчя, від якого останній присів та почав виражатись нецензурною лайкою. Коли, ОСОБА_4 почав підніматись, він знову наніс йому один удар ногою в область ребер. Після чого, ОСОБА_4 почав тікати, він його наздогнав та наніс один удар кулаком правої руки в область тулуба та один удар ногою в область нижньої щелепи, щиро кається у вчиненому, бажає відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду, проте останній відмовляється.
Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винуватість підтверджується наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що дійсно 13.08.2019 року в обідній час зустрів в магазині, розташованому в с. Миколаївка Казанківського району, односельця ОСОБА_8 , якого попросив передати ОСОБА_5 , щоб він йому повернув борг, а саме 250 грн. У вечірній час, знаходячись на території свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , до нього приїхали на скутері ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , і останній сказав: «Поїхали я зараз поверну тобі борг». Після чого, в трьох сіли на скутер та поїхали, доїхавши до перехрестя по вул. Демчишина в с. Миколаївка Казанківського району, ОСОБА_5 зупинив скутер, зліз з нього та наніс йому один удар кулаком руки в область обличчя, від даного удару він упав на землю і присів. Запитавши у ОСОБА_5 «За що?», останній знову наніс йому один удар ногою в область тулубу, від якого він упав на землю, та в цей час ОСОБА_5 наказав, щоб він зателефонував своєму братові ОСОБА_9 . Набравши номер телефону брата, віддав телефон ОСОБА_5 , який сказав йому, що твоєму братові борг віддав, приходь і тобі віддам, і повернув телефон. Після чого, з ОСОБА_5 почали йти по провулку Демчишина, в напрямку його домоволодіння, розташованого по вул. Козацька, ОСОБА_8 залишився біля мопеду, та відійшовши близько 10 метрів, ОСОБА_5 наніс йому один удар кулаком в груди, від якого він присів та нахилився в ліву сторону, через дві хвилини піднявся і вони разом продовжили рух, пройшовши ще 10 метрів ОСОБА_5 знову наніс йому один удар кулаком в груди, від якого він упав на землю. Коли почав підніматись та запитав у ОСОБА_5 «За що?», останній знову наніс йому один удар ногою в область щелепи, вибивши йому зуби, через декілька хвилин побачив, що ОСОБА_5 відходить, він почав тікати, проте ОСОБА_5 його наздогнав схопивши за футболку, порвав її, та наніс йому один удар рукою по правому плечу, однак він зміг вирватись та втік до свого домоволодіння, де в будинку втратив свідомість. Згодом прийшов його брат ОСОБА_9 , який викликав поліцію та карету швидкої допомоги. На лікуванні перебував в Казанківській ЦРЛ, близько 30 днів, жодного разу обвинувачений не поцікавився станом здоров`я, не надав матеріальної допомоги на придбання ліків. Приймати матеріальну допомогу, яку пропонував обвинувачений вже після спливу трьох місяців відмовився, оскільки бажає, щоб обвинуваченому призначили реальну міру покарання.
Показами свідка ОСОБА_8 про те, що 13.08.2019 року в обідній час зустрів в магазині, розташованому в с. Миколаївка Казанківського району, односельця ОСОБА_4 , який попросив передати ОСОБА_5 , оскільки останній перебував у нього вдома, щоб він йому повернув борг, а саме 250 грн. Приїхавши до свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , передав ОСОБА_5 прохання ОСОБА_4 , на що останній сказав поїхали до домоволодіння ОСОБА_4 повернути борг. Приїхавши на скутері до домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вийшов за двір, а ОСОБА_5 сказав поїхали я зараз віддам тобі борг, та ОСОБА_5 сів за кермо, ОСОБА_4 посередині, а він позаду та почали рух, зупинившись на перехресті вулиці Демчишина, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 злізли зі скутера та почали сваритись. В ході сварки ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 один удар кулаком руки в область голови, від якого останній присів та запитав у ОСОБА_5 «За що?», і останній знову наніс ОСОБА_4 один удар ногою в область тулубу, від якого ОСОБА_4 почав падати, зачепивши мопед, в результаті він впав з мопеду на ОСОБА_4 , проте ОСОБА_4 скинув його з себе і почав тікати, а за ним побіг ОСОБА_5 , що було далі не бачив, чув лише крики. Через деякий час, ОСОБА_5 повернувся і вони разом на скутері поїхали до дому.
Показами свідка ОСОБА_9 про те, що дійсно 13.08.2019 року йому телефонував ОСОБА_5 з мобільного телефону його брата ОСОБА_4 , та на його запитання скільки він заборгував коштів, повідомив що 250 грн., на що останній запропонував зустрітися за місцем проживання ОСОБА_4 . Після розмови, ОСОБА_5 не вимкнув мобільний телефон, та він зрозумів, що з його братом щось сталось, оскільки почув, як ОСОБА_5 сказав про те, що наніс йому тілесні ушкодження. Він відразу зателефонував до сусідки його брата і попросив, щоб її син пішов подивитись, що трапилось. Згодом, йому повідомили, що ОСОБА_4 знаходиться в приміщенні свого будинку, побитий, весь в крові, та він відразу викликав працівників поліції та карету швидкої допомоги.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14 серпня 2019 року відповідно до якого слідчий СВ Казанківського ВП Новобузького відділу ГУНП України в Миколаївській області з дотриманням вимог ст.ст.60, 104, 214 КПК України прийняв заяву потерпілого ОСОБА_4 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який 13 серпня 2019 року близько 21 год. наніс йому тілесні ушкодження (а.к.п.54).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07 листопада 2019 року з фото таблицею до нього про те, що потерпілий ОСОБА_4 в присутності понятих розповів та показав на місці про обставини нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, що мало місце 13 серпня 2019 року, по вулиці Демчишина в с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області (а.к.п.60-65).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07 листопада 2019 року з фото таблицею зображень до нього про те, що свідок ОСОБА_8 за участю понятих розповів та показав про обставини нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , що мало місце 13 серпня 2019 року, по вул. Демчишина в с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області (а.к.п.66-68).
Отримання потерпілим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень при вище наведених обставинах, знайшло своє підтвердження і у висновках судово-медичного експерта за №733 від 05 вересня 2019 року, згідно яких встановлено, що у громадянина ОСОБА_4 , мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів сьомого, восьмого, дев`ятого ребер зліва зі зміщенням уламків, які ускладнились лівобічним малим гемопневмотораксом, підшкірної емфіземи, посттравматичної екстракції першого, другого зубів нижньої щелепи праворуч, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаний в наданих медичних документах 13.08.2019 року. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться: закриті переломи сьомого, восьмого, дев`ятого ребер зліва зі зміщенням уламків, які ускладнились лівобічним гемопневмотораксом, підшкірна емфізема до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; посттравматична екстракція першого, другого зубів нижньої щелепи праворуч до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до незначної стійкої втрати загальної працездатності. Дані тілесні ушкодження могли утворитись в результаті ударної дії тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інше. Дані тілесні ушкодження призвели до подальшого розладу здоров`я, в зв`язку з чим ОСОБА_4 знаходився на лікуванні Казанківської ЦРЛ 13 койко-днів. Утворення даних тілесних ушкоджень при падінні тіла на площину з положення стоячи виключається(а.к.п. 56-59).
Аналіз показань обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 , їх деталізація, а також висновок судово-медичної експертизи за №733 від 05 вересня 2019 року вказують на причетність саме обвинуваченого ОСОБА_5 до заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.
Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, існував прямий причинний зв`язок.
Наведені вище докази у їх сукупності вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_5 13 серпня 2019 року умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, чим вчинив злочин і підлягає відповідальності за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Судом не встановлено обставин, які б при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 визнавалися такими, що його пом`якшують та обтяжують.
Суд не визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 , як обставину, що пом`якшує покарання, виходячи з наступного.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 вересня 2019 року (провадження № 51-3392км19).
Однак факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, проте у цьому випадку такий факт відсутній.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»,однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів. У справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.
В матеріалах провадження відсутні будь-які дані на підтвердження того, що ОСОБА_5 водночас з визнанням вини, намагався будь-яким чином допомогти потерпілому оговтатися від пережитого, компенсував йому перенесені страждання, полегшив душевний біль чи компенсував вимушене перебування на лікарняному.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, достовірно встановлені фактичні обставини справи, а саме те, що оскільки обвинувачений свідомо вважав можливим для себе під час незначного конфлікту безкарно ставити під загрозу життя іншої людини, це свідчить про його підвищений ступінь небезпеки для суспільства, приймаючи до уваги поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, відсутність факту відшкодування заподіяної шкоди, а також враховуючи його особу, який не судимий згідно ст. 89 КК України, однак схильного до вчинення злочинів, який раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, проте відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , 2018 року народженя, згідно із досудовою доповіддю органу пробації має середній ризик повторного вчинення кримінального правопорушення,суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України, що відповідатиме принципу справедливості та невідворотності покарання.
Речові докази та судові витрати по даному провадженню відсутні. Цивільний позов не пред`явлений.
Керуючись ст.ст.369-371, ст.ст.373-376 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не обиралася.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1