Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/97/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ст. 263 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ,на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2020 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, який офіційно не працевлаштований, одружений, на утриманні 1 малолітня дитина, зареєстрований: АДРЕСА_1 ; раніше мешкав: АДРЕСА_2 , на даний тимчасово мешкає по АДРЕСА_3 , неодноразово судимого, останній раз 14.08.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001252,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,на 60 днів, а саме: з 19 год.30 хв. 19 лютого 2020 року до 19 год. 30 хв. 18 квітня 2020 року, з визначенням застави вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 168 160 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001252,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 19.02.2020 року приблизно о 18 год. 15 хв. на території АС 2, по вул. Олександрійське шосе, 1 в місті Кропивницькому зберігав при собі обріз рушниці без передбаченого законом дозволу.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2020 року задоволено клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 168 160 грн.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що дії підозрюваного характеризуються, як заздалегідь сплановані, обдумані, що значно підвищує ступінь його суспільної небезпеки. Слідчий суддя взяв до уваги дані, що характеризують особу, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, на даний час має не зняту та не погашену судимість. Офіційно не працевлаштований. Вчинив реальні спроби з пошуку роботи в місті Києві та в зоні АТО.
Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру судових рішень, ОСОБА_8 у теперішній час може бути фігурантом кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185, 190, 290, 263, 309 КК України.
Згідно інформації з АРМОР, ОСОБА_8 протягом року визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУПАП та ч. 2 ст. 130 КУПАП, тобто останній втрачає сталі соціальні зв`язки.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним до семи років позбавлення волі, та відстоювання власної правової позиції, зміна місць тимчасового проживання та роботи, є підставою для можливого переховування від слідства та суду.
Слідчий суддя вважає, що підозрюваному не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного
ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрати його підзахисному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання у АДРЕСА_3 або застосувати більш м`який запобіжний захід.
Визнати фактичний час затримання 16 год. 30 хв. 19.02.2020.
Забезпечити невідкладне освідування особи медичними працівниками КО Бюро судово-медичних експертиз під час розгляду апеляційної скарги по суті з метою наявності, локалізації, механізму виникнення, давності утворення, ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Направити відповідне повідомлення до територіального відділення органів ДБР по факту катування людини працівниками поліції.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що оскільки він раніше судимий, то йому доводиться заробляти на життя тимчасовими заробітками. Через мережу інтернет він знайшов роботу кур`єра і мав доставити посилку за вказаною у замовленні адресою. При доставці за адресою посилки був затриманий працівниками поліції. Про вміст посилки повідомлений не був.
При огляді речей працівниками поліції він дізнався, що у посилці виявився предмет схожий на обріз рушниці.
При затриманні був жорстоко побитий працівниками поліції на що скаржився в суді першої інстанції. Працівники поліції мали цивільний одяг і близько п`яти раз запихали йому під куртку цей вилучений предмет, до прибуття понятих, проте предмет випадав, руки були в кайданах.
Після прибуття понятих працівники поліції його оголили і він близько 4-х годин перебував абсолютно оголений на морозі біля автостанції № І у людному місці, таким чином здійснювалося фактичне катування особи шляхом дії низьких температур, приниженням особистої гідності та нанесенням ударів у різні частини тіла.
Свої дії працівники поліції мотивували намаганням отримати інформацію про походження зброї, на що ОСОБА_8 пояснював, що отримав посилку у водія маршрутного таксі, якого раніше не знав і мав доставити посилку у ячейку камери схову на автовокзалі, де його і затримали.
Фактичне затримання відбулося близько 16 год. 30 хв. ця інформація підтверджується доданим до клопотання рапортом на ім`я підполковника поліції ОСОБА_10 . Проте у судовому рішення час затримання значиться як 19 год. 30 хв., що не відповідає фактичному затриманню.
Суд не дав належної оцінки характеризуючим особу даним, не оцінив вік наявність місця проживання, сімейний стан, обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 3-х до 7-ми років.

Вважає, що підзахисному за даних обставин можливо застосувати покарання не пов`язане з позбавленням волі, тому суд не мав застосовувати такий виключно суворий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Доводи слідчого про те, що перебуваючи на свободі існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, знищення, ховання або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, вплив на свідків не підтверджено доказами наданими до клопотання.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.
Зазначає, що слідчий у клопотанні погодженому прокурором не навів наявність реальних ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття особи під варту.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, що в свою чергу свідчить про не бажання стати на шлях виправлення.
Крім того, ОСОБА_8 , офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Також необхідно зазначити про те, що не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 , в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду, незаконного впливу на свідків.
Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

При цьому колегія суддів зазначає про те, що ОСОБА_8 мешкає у м. Кривий Ріг за тимчасовою адресою, що в свою чергу унеможливлює застосування до нього заможного заходу у вигляді домашнього арешту.
Наявність у ОСОБА_8 дружини та малолітньої дитини, як підстава для зміни підозрюваному запобіжного заходу колегією судді не можу бути враховано, оскільки останній маючи дружину та дитину, виїхав в іншу область де підозрюється у скоєнні кримінальне правопорушення.

Разом з тим колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про те, що у ОСОБА_8 наявна схильність до системних незаконних дій спрямованих на порушення порядку зберігання вогнепальної зброї, оскільки згідно відомостей АРМОР, ОСОБА_8 пред`явлено повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 263 КК України в іншому кримінальному провадженні.
Доводи ОСОБА_8 про те, що він працював кур`єром колегією судді не можуть бути враховано оскільки зазначене не підтверджується жодними доказами.
Також твердження захисника про не врахування районним судом санкції за ч 1 ст. 263 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, колегією суддів не може бути задоволено оскільки ОСОБА_8 є раніше судимий та у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Доводи захисника ОСОБА_7 стосовно здійснення насильства та катування працівниками поліції до ОСОБА_8 , колегією суддів не можуть бути враховано оскільки зазначені обставини потребують перевірки.
При цьому колегія суддів зазначає, що захисник з приводу застосування незаконних методів досудового розслідування не звертався до уповноваженого органу з метою перевірки цих фактів.

Таким чином доводи захисту щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою колегією суддів не можуть бути задоволено, оскільки він є мешканцем іншої області, змінює місце проживання, становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, та через брак коштів наявний високий ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення.
А тому, належна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення а також, те, що ОСОБА_8 не має жодних заробітків, раніше неодноразово судимий, мешкає у м. Кривий Ріг за тимчасовою адресою, відомості АРМОР колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8
ч.1 ст. 263 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів клопотання (протоколом огляду місця події від 19.02.2020, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.02.2020, протоколом пред`явлення особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 19.02.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.02.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 20.02.2020; висновком експертизи зброї № 39 від 20.02.2020).

Кримінальне правопорушення в яких підозрюється ОСОБА_8 є: умисними, тяжким злочином. Посягає на громадську безпеку в частині убезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної зброї.

Сукупність обставин в яких підозрюється ОСОБА_8 та його особистість істотно підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки діяння, оскільки останній будучи раніше судимий на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення.
Більш того відповідно до відомостей з Єдиного реєстру судових рішень, ОСОБА_8 у теперішній час може бути фігурантом кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.
185, 190, 290, 263, 309 КК України.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК Україниа інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Що стосується апеляційних доводів захисника стосовно того, що слідчим суддею не правильно визначено момент затримання ОСОБА_8 , необхідно зазначити наступне.
Відповідно до вимог ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
В матеріалах справи наявне копія рапорту на ім`я підполковника поліції ОСОБА_10 (а.с. 6), з якого вбачається, що 19.02.2020 о 16.48 повідомив працівник УСР, що на автостанції з боку аеропорту затримали особу який має при собі обріз.
Таким чином колегія суддів погоджується з думкою захисника про те, що слідчим суддею не правильно визначено момент затримання ОСОБА_8 .

В судовому засіданні апеляційного суду захисник захисника ОСОБА_7 заявив про застосування відносно ОСОБА_8 насильства фізичного впливу та катування співробітниками Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області. Колегія суддів вважає необхідним, на підставі ч. 6 ст. 206 КПК України, доручити керівнику Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області провести перевірку фактів викладених в заяві захиника.

Відповідно до ст. 206 ч. 6 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Тому, вимога захисника про необхідність забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_8 та проведення перевірки в частині обґрунтованості застосування, до підозрюваного фізичного насильства, під час затримання, - підлягає задоволенню.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді необхідно змінити в частині часу її дії.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого
2020 року стосовно підозрюваного ОСОБА_8 змінити в частині визначення часу її дії.
Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 рахувати з 16 години 30 хвилин, 19 лютого 2020 року.

Застосований запобіжний захід-тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 припиняє свою дію о 16 години 30 хвилин, 18 квітня 2020 року.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2020 року, - залишити без змін.
На підставі ст. 206 КПК України доручити керівнику Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області :

1) невідкладно забезпечити проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 .
2) провести перевірку фактів, викладених в заяві захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_8 фізичного впливу та катування співробітниками Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4