УХВАЛА
Іменем України

06 грудня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання сторони кримінального провадження слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000419,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000419 від 01.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115. ч.4 ст.187 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 30.11.2019 близько 22 год. 20 хв. в будинку АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ознаками насильницької смерті.

В ході обшуку, проведеного 01.12.2019 за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , вилучено:

- Куртку чорного кольору з написом «Нібулон», на рукавах якої виявлено речовину бурого кольору;

- Джинсові штани синього кольору;

- Жіночі штани з плямами речовини бурого кольору.

Вище вказані речі є речовими доказами по кримінальному провадженні, так як зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, є арешт.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 1 ст.167КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 статті 167КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець відніс, зокрема, речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення або одержані внаслідок його вчинення.

Згідно з приписом ч. 2 ст. 168, ч.7ст. 236 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися, зокрема, під час обшуку.

Відтак, системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно, щодо якого є підстави вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є тимчасово вилученим майном, на яке, при наявності передбачених ст.170КПК України підстав, зокрема, щодо того, що воно є доказом злочину, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, за змістом якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, за змістом абзацу 1 ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя задовольняють клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також забезпечувати умови, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст. 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з змісту вимог ч. 3ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Враховуючи вказане, з огляду на встановлені досудовим слідством обставини, вказане в клопотанні майно, вилучене під час обшуків відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, так як є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та має доказове значення в даному кримінальному провадженні.

Відтак, при зверненні з даним клопотанням слідчим доведено необхідність вжиття як заходу забезпечення кримінального провадження - арешту даного майна з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки незастосування таких заходів може призвести до продовження злочинної діяльності, або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини по кримінальному провадженню.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 98, 110, 167, 170-173, 233, 234 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на наступні речі: Куртку чорного кольору з написом «Нібулон», на рукавах якої виявлено речовину бурого кольору; Джинсові штани синього кольору; Жіночі штани з плямами речовини бурого кольору., які вилучені під час обшуку проведеного 01.12.2019 за адресою: АДРЕСА_2 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала оскаржується безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала оскаржується безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1