Провадження №: 1-кп/755/1145/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва колегіально у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002989 від 24 жовтня 2016 року, за обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Народичі Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч.3 ст. 209 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Згідно ухвали Київського апеляційного суду від 6 червня 2019 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.27, ч. 4 ст. 368, ч.3 ст.209 КК України, направлено для розгляду в Дніпровський районний суд м. Києва.

Відповідно до вимог ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду вказані матеріали кримінального провадження визначені для проведення судового провадження у наступному складі: головуючий - суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту відсутні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України та наявністю численних порушень, допущених при його складанні.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши думки прокурора, захисника та обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Органом досудового розслідування вказані вимоги закону не виконані.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті, який надійшов до суду, надана оцінка законності дій і інших осіб із зазначенням їх посад, та без такого зазначення, без вказівки про процесуальний статус цих осіб у даному кримінальному провадженні, зокрема вказано наступне.
« ОСОБА_5 разом з посадовими особами Державного агентства лісових ресурсів України та іншою особою узгодили дії, спрямовані на створення умов, за яких представники іноземних об`єктів підприємницької діяльності, які імпортують з України лісоматеріали та пиломатеріали, щоб запобігти шкідливим наслідкам щодо своїх прав та законних інтересів…» (аркуш 4 обвинувального акту);
« Для досягнення своїх злочинних намірів, посадові особи Державного агентства лісових ресурсів України мали виконувати функції осіб, які шляхом використання свого службового становища могли впливати на зупинення імпорту деревини…» ( аркуш 4 обвинувального акту);
« Інша особа мала виконувати безпосередні функції з управління розрахунковими рахунках, на які надходили кошти внаслідок їх вимагання від іноземних суб`єктів підприємницької діяльності…» ( аркуш 4-5 обвинувального акту);
« ОСОБА_8 отримав вказівку від посадової особи Державного агентства лісових ресурсів України про необхідність зареєструвати за кордоном компанії та відкрити рахунки в банківських установах…» ( аркуш 5 обвинувального акту);
« В лютому 2011 року ОСОБА_8 отримав від посадової особи Державного агентства лісових ресурсів України вказівку висувати вимогу представникам в Україні іноземних компаній імпортерів лісопродукції протиправні вимоги щодо здійснення перерахування неправомірної вигоди на розрахункові рахунки компаній..» ( аркуш 6 обвинувального акту ).
Аналогічні порушення вимог кримінального процесуального законодавства при викладенні формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним, допущено системно у всьому тексті викладеного обвинувачення.
Крім того, вказаний обвинувальний акт містить відомості про відношення до вказаного кримінального провадження голови Державного агентства лісових ресурсів, який перебував на вказаній посаді з 13.09.2011 року по 25.10.2013 року, в той же час не зазначено його процесуальний статус у даному провадженні, зважаючи, що кримінальне провадження, направлено до суду за обвинуваченням лише ОСОБА_5 .
Також аркуші 13-14 обвинувального акту містять відомості про те, що інша посадова особа Державного агентства лісових ресурсів України, перебуваючи у приміщенні, розташованому по вул. Ш. Руставелі, висунув вимогу представнику іноземної компанії надавати неправомірну вигоду, в той же час не зазначено, яке відношення мають вказані дії до обвинувачення, висунутого ОСОБА_5 .
Отже, обвинувальний акт містить у собі дані про вчинення правопорушень рядом інших осіб, зокрема і без зазначення про виділення матеріалів щодо цих осіб в окреме провадження, всупереч того, що обвинувальний акт відносно однієї особи не може містити обвинувачення щодо інших осіб, оскільки порушує їх право на захист та позбавляє суд визначити межі судового розгляду.

Враховуючи зазначене, суд вважає обґрунтованими доводи захисника про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Суд також погоджується з доводами сторони захисту щодо незазначення в обвинувальному акті даних щодо редакції ч. 4 ст. 368 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , зважаючи на те, що в обвинуваченні встановлено період вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , - з березня 2011 по травень 2013 року.
Крім того, згідно ст. 91 КПК України в обвинуваченні повинні бути зазначені форма вини, мотив і мета вчинення злочину.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскін проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Так, запропоноване органом досудового розслідування формулювання обвинувачення не містись повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення. Деталі ж вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Натомість, викладене в обвинувальному акті обвинувачення, його формулювання та приведені фактичні обставини злочину, свідчать про те, що наведені обставини, що характеризують суб`єктивну сторону злочинів, є незрозумілими, оскільки прокурором не зазначені конкретні ознаки спрямованості умислу і мотиву дій обвинуваченого по кожному епізоду злочину.

Наведені порушення вимог КПК України перешкоджають суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

у х в а л и в:

Обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.27, ч. 4 ст. 368, ч.3 ст.209 КК України, у кримінальному провадженні № 0002989 від 24 жовтня 2016 року повернути прокурору п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , для виконання вимог, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: 1.

2.