У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000618,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2019 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Конотоп Сумської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

- обвинуваченої за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тбілісі Грузії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого згідно ст. 89 КК України,

- обвинуваченого за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2019 року обвинувачуваним ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 01.02.2020 р. 17.00 год.

Також цією ухвалою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжено строк тримання під вартою, ухвала відносно них в апеляційному порядку не оскаржується.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить ухвалу відносно ОСОБА_6 скасувати та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_6 обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або змінити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 40 140 грн.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу відносно ОСОБА_8 скасувати та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_8 обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 вважає, що наявні підстави для застосування у відношенні ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі звертає увагу на строк перебування ОСОБА_6 під вартою 2 роки 3 місяці. Згідно ч.5 ст. 72 КК України (у редакції на час вчинення злочину) цей строк дорівнює 4 рокам 6 місяцям позбавлення волі.

Вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не підтверджені.

Посилається на наявність захворювань у ОСОБА_6 , що підтверджуються медичною довідкою.

Вважає, що визначений ОСОБА_6 слідчим суддею розмір застави у сумі 128 000 грн є непомірним для неї.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 вважає, що наявні підстави для застосування у відношенні ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Звертає увагу на строк перебування ОСОБА_8 під вартою більше 2 років.

Зазначає, що майнових вимог до ОСОБА_8 не пред`явлено до теперішнього часу. Заперечує причетність ОСОБА_8 до інкримінованих злочинів.

Посилається на те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не підтверджено доказами та є формальним.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 не було надано перекладу клопотання прокурора та оскаржуваної ухвали.

Вважає, що визначений слідчим суддею ОСОБА_8 розмір застави є необґрунтованим та непомірним для нього.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Обґрунтовує клопотання тяжкістю злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачуються, відсутність постійного місця роботи та офіційного стабільного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків. Зазначає, що ОСОБА_8 є громадянином Грузії, а ОСОБА_6 є громадянкою України, але за місцем реєстрації вона не проживає. Вважає, що відсутні фактори, які б прив`язували обвинувачених до місця тимчасового проживання. Звертає увагу на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме можливість обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора, послався на відомості про особу обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про дату та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, від них не надходили клопотання про їх доставку до апеляційного суду для участі у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000618 у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України, постановлено ухвалу про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Висновки суду першої інстанції про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості обвинуваченим можливість обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, - є правильними.

Про наявність зазначених ризиків свідчить те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні ряду злочинів, у тому числі і особливо тяжкого, офіційного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків вони не мають. ОСОБА_8 є громадянином Грузії, а ОСОБА_6 є громадянкою України, але за місцем реєстрації вона не проживає. Також, відсутні фактори, які б прив`язували обвинувачених до місця їх тимчасового проживання.

У зв`язку із цим, суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, про що просять апелянти.

Тривалість перебування кримінального провадження у суді першої інстанції не свідчить про необхідність зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 вказує на наявність хвороб в обвинуваченої ОСОБА_6 , але суду не надано доказів, що ОСОБА_6 не може отримати належного лікування в умовах слідчого ізолятору.

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що під час продовження строку тримання під вартою було порушено процесуальне право обвинуваченого ОСОБА_8 на отримання перекладу на грузинську мову клопотання про продовження строку тримання під вартою, є необґрунтованими. Зі змісту журналу судового засідання видно, що під час розгляду клопотання у суді був присутній перекладач, будь-яких заяв щодо незрозумілості клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 суду не заявляв. У зв`язку із чим, і відсутні підстави вважати, що ОСОБА_8 не розумів суті клопотання.

Також, на думку суду, з урахуванням обставин кримінального провадження, відсутні підстави для зменшення визначеного обвинуваченим розміру застави.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2019 року у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3