Дата документу 18.05.2020 Справа № 323/989/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/989/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/595/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області),
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 3 липня 2008 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ст. 297, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;
2) 22 вересня 2014 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. 4 січня 2016 року скасовано іспитовий строк та направлено до місць позбавлення волі для відбування призначеного покарання. Звільнений 2 грудня 2019 року умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 16 днів,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби на строк 60 днів, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник начальника СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 11 лютого 2020 року приблизно о 22 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_9 , де перебував з дозволу останнього, після спільного розпивання спиртних напоїв, викрав мобільний телефон 2E E240 DualSim вартістю 333 грн. 52 коп. та грошові кошти в сумі 200 грн. Після чого залишив місце скоєння злочину та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 533 грн. 52 коп.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
8 квітня 2020 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000304, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 5).
27 квітня 2020 року о 18 годині ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 22-23).
Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є обґрунтованою, а також наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але він постійно мешкає в будинку своєї тещі, має співмешканку, двох неповнолітніх дітей на утриманні, працює неофіційно, утримує сім`ю.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 раніше судимий, а звільнившись умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 16 днів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв злочин проти власності, тому він надалі може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Крім того, усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків.
Слідчим суддею не надано оцінки репутації підозрюваного, який ніде не працює, не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, вчинив умисний злочин середньої тяжкості.
Звертає увагу, що слідчий суддя фактично проігнорував докази та обставини щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Від прокурора на адресу апеляційного суду надійшли письмові доповнення до апеляційної скарги, в яких він зазначає, що після застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби із забороною залишати місце проживання, він 2 травня 2020 року о 5 год. 36 хв. був відсутній за адресою місця свого проживання, чим порушив покладені на нього обов`язки, тому обраний слідчим суддею запобіжний захід є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу в повному обсязі та зазначив, що підозрюваний один раз залишив місце свого проживання, але відомостей про інші порушення немає. З приводу обставин відсутності за місцем проживання підозрюваний пояснив, що проживав з матір`ю, але вона вигнала його з дому.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що він проживав у матері вдома, але вона його не прийняла. Тому він пішов до відділу поліції та повідомив у черговій частині, що буде проживати по АДРЕСА_3 . З того часу працівники поліції перевіряли його 3 рази, і він знаходився вдома. Про те, що мати його вигоне з дому під час розгляду клопотання слідчим суддею він не знав. Працює неофіційно.

Заслухавши доповідь судді, прокурора та підозрюваного, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до 5 років позбавлення волі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, так і наявність певних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя врахував відсутність доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання можливим ризикам.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його фактичної процесуальної поведінки, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, за наявності ризиків переховування від органів досудового розслідування або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недоведеності неможливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, рішення слідчого судді було виваженим та прийнятим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, співмешканку та двох неповнолітніх дітей на утриманні, працює неофіційно та утримує сім`ю, а тому підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині посилань на тяжкість злочину та суворість покарання, оскільки необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю злочину та суворістю передбаченого за нього покарання, тому що тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не покаранням за вчинений злочин.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків колегія суддів до уваги не бере, оскільки зі змісту клопотання слідчого та мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий не посилався на наявність такого ризику та обґрунтував необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виключно ризиками переховування від органу досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний не працює, не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, особливо враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурор не вказав, чому домашній арешт є недостатнім видом запобіжного заходу та не зможе забезпечити досягнення цілей кримінального провадження.

Також не є підставою для скасування ухвали слідчого судді доводи апеляційної скарги з приводу порушення підозрюваним умов домашнього арешту та покладених на нього обов`язків.
Так, після застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби із забороною залишати місце проживання, він 2 травня 2020 року о 5 год. 36 хв. дійсно був відсутній за адресою місця свого проживання, що підтверджується рапортами співробітників поліції.
З пояснень свідка ОСОБА_10 від 2 травня 2020 року вбачається, що ОСОБА_7 був відсутній за адресою: АДРЕСА_2 , під час його перевірки поліцейськими. Йому відомо, що ОСОБА_7 проживає в АДРЕСА_4 , але більш точна адреса перебування ОСОБА_7 йому невідома.
З пояснень підозрюваного ОСОБА_7 від 6 травня 2020 року вбачається, що 28 квітня 2020 року приблизно о 13 годині він посварився зі своєю тещею ОСОБА_11 , якій належить будинок АДРЕСА_2 , і вона вигнала його з будинку. На теперішній час він проживає в будинку АДРЕСА_3 . До суду з клопотанням про зміну місця проживання він не звертався, але планує це зробити в найближчий час.
В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 додатково пояснив, що він дійсно проживав у матері вдома (саме про проживання у матері, а не тещі він вказував в апеляційному суді), але вона його не прийняла, у зв`язку з чим, він почав проживати за адресою: АДРЕСА_3 . Про це він повідомив співробітників поліції, які вже 3 рази перевіряли його за новою адресою.

Вищевказані пояснення підозрюваного з приводу обставин порушення покладених на нього обов`язків та одного випадку відсутності за місцем проживання жодними наявними в матеріалах провадження доказами спростовані не були, також у судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг спростувати версію підозрюваного з приводу того, що його вигнала теща з будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 був відсутній 2 травня 2020 року о 5 год. 36 хв. за адресою місця свого проживання через збіг важких особистих сімейних обставин.
Відомостей про те, що підозрюваний після обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: переховувався від органу досудового розслідування або суду; намагався знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що можуть бути використані як докази його вини; здійснював незаконний вплив на потерпілу чи свідків; вчинив інше кримінальне правопорушення прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано інших даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики існують, але їх ступінь не виправдовує в даному випадку застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4