Справа № 638/7827/19
Провадження № 1-кп/638/684/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою по кримінальному провадженню №0001414 від 10.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження №0001414 від 10.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , посилаючись на наявність та не зменшення ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник вважав клопотання прокурора необґрунтованим, ризики недоведеними, додаткових підстав для тримання його підзахисного не встановлено. Вказав про те, що ОСОБА_6 має у власності частину квартири, проживав до затримання з матір`ю та сином, а тому просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Потерпілий покладався на розсуд суду та разом з тим просив надати час для укладення договору на правову допомогу з фахівцем.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, скаржився на стан здоров`я, просив надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст.331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 враховано наявність ризиків, перелічених у ст.177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Зокрема, продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженню строків тримання під вартою.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, що свідчить про підвищену його суспільну небезпеку як особи, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Також, судом враховано особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки та всі інші обставини, з якими закон пов`язує вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені обставини, на думку суду, спростовують доводи захисника про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, суд прийшов до висновку про продовження існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого на даний час неможливо.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Суд приймає до уваги, що згідно практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 діб - до 09 серпня 2020 року.
У задоволенні клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання обвинуваченого про ознайомлення з матеріалами справи задовольнити.

Оголосити перерву у судовому засіданні до 11:30 години 22 липня 2020 року, надавши обвинуваченому матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів.

Головуючий