ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/23/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2184/20 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження №11кп/818/2184/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 березня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелений Гай Боровського району Харківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-09.07.2003 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ст.ст.69, 70, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. 03.01.2009 року звільнений по відбуттю строку покарання;
-14.12.2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.187 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі;
-18.11.2013 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.харкова від 29.01.2016 року здійснено пкерегляд вироку Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.11.2013 року на підставі ч.5 ст.72 КК України та ЗУ «Про внесення змін до КК України» зарахований час попереднього ув`язнення з 02.11.2009 року по 22.04.2010 року, з 04.11.2013 року по 25.12.2013 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26.10.2017 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 25 днів,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 05 грудня 2019 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 достовірно стало відомо про те, що ОСОБА_8 - власник домоволодіння АДРЕСА_1 , відсутній за місцем мешкання, після чого у ОСОБА_7 виник умисел на вчинення крадіжки з приміщення вказаного будинку. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, через незачинені двері, ОСОБА_7 проник в приміщення будинку, звідки таємно викрав наступне належне ОСОБА_8 майно, а саме: електроплитку марки «Hilton» моделі НЕС 201, вартістю 492 грн. 97 коп., килим для підлоги, вартістю 1067 грн. 20 коп., тепловентилятор марки «ROTEX» моделі RASO 7Н, вартістю 313 грн. 50 коп., пилосос марки «SAMSUNG 1600» моделі SC4130, вартістю 1805 грн. 16 коп., ДВД - програвач марки «Pioneer» моделі DV-696AV-S, вартістю 575 грн., бензинову косу марки «МК 4200 - П», вартістю 1445 грн. 84 коп., електричний подовжувач, вартістю 292 грн. 95 коп., кавоварку, вартістю 185 грн. 49 коп., млин для кави, ручний, марки «Мрія», вартістю 168 грн. 62 коп., болгарку марки «DWT» моделі WS 180 SL, вартістю 875 грн., електричну дрель марки «Уралмаш», вартістю 322 грн. 35 коп. Після вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 7544 грн. 05 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та призначити йому більш м`яке покарання, посилаючись на визнання вини, щире розкаяння, відсутність претензій з боку потерпілого та повернення останньому викраденого майна.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За положеннями ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючою покарання лише одну обставину щире каяття.

Яких-небудь даних про особу ОСОБА_7 чи про наявність обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційній скарзі не наведено.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як добровільне повернення викрадених речей та визнання вини, є безпідставними, оскільки матеріали провадження таких даних не містять.

За таких обставин підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України- відсутні.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Разом з тим враховуючи, що ОСОБА_7 будучи неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив умисний, корисливий злочин, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі, без застосування положень ст.75 КК України.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на відсутність претензій з боку потерпілого, то це само по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для застосування положень ст.75 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстави для призначення більш м`якого покарання і звільнення ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, відсутні.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: