Справа № 503/162/20
Провадження № 1-кп/503/12/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Кодимський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 16.01.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого

- вироком Балтського районного суду Одеської області від 23.10.2007 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277, ч. 1 ст. 309, ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим стоком 3 роки,

- вироком Кодимського районного суду Одеської області від 09.09.2008 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі,

- вироком Кодимського районного суду Одеської області від 28.02.2012 року за ч. 2 ст. 185, ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

- вироком Кодимського районного суду Одеської області від 05.04.2016 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

- вироком Кодимського районного суду Одеської області від 13.05.2016 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

- вироком Кодимського районного суду Одеської області від 08.12.2017 року за ч. 1 ст. 162, ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

- вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 10.10.2018 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 16.01.2020 року близько 20 години 30 хвилин, знаходився біля огородженої території домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та в цей час у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на незаконне проникнення до підвального приміщення розташованого за вищевказаною адресою, з метою реалізації якого, в той же день та час, ОСОБА_4 , діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, через незамкнену хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6 , після чого, підійшовши до підвального приміщення, всупереч волі законного володільця і відсутності визначених законом підстав, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, відчинив защібку вхідних дверей та проник до середини підвального приміщення розташованого на території вищевказаного домоволодіння, чим порушив право ОСОБА_6 на недоторканість іншого володіння, гарантоване ст. 30 Конституції України, ст. 12 "Загальної декларації прав людини" та ст. 8 "Конвенції про захист прав людини і основних свобод".

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. В своїх показах пояснив, що того дня, він проходив біля домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 та вирішив зайти попросити хліба для закуски. Зайшовши на подвір`я встановив, що до нього ніхто не вийшов, після чого зайшов до підвального приміщення, звідки викрав дві пляшки вина домашнього виготовлення. В той час, як він виходив з даного приміщення виявив, що на подвір`ї знаходиться власник даного домоволодіння та вирішив втекти, однак це йому не вдалося так як домоволодіння з усіх сторін було огороджене, а тому він був затриманий власником. У вчиненому щиро кається.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що того дня він вийшов із сином ОСОБА_8 на подвір`я, оскільки дуже сильно гавкав собака та виявив, що з підвального приміщення вибіг незнайомий йому чоловік, який почав тікати у протилежному від нього напрямку. Побачивши дану ситуацію він із сином пішов за даним чоловіком та виявили його у кінці подвір`я, після чого затримали його до приїзду працівників поліції.

Свідок ОСОБА_8 надав пояснення аналогічні тим, які були надані потерпілим.

Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується поясненнями допитаних в судовому засіданні потерпілого, свідка та сукупністю інших доказів, досліджених в судовому засіданні, зокрема:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 16 січня 2020 року було зареєстроване кримінальне провадження на підставі заяви ОСОБА_6 про порушення його права на недоторканість приватного володіння;

- протоколом огляду місця події від 16 січня 2020 року в результаті якого було проведено огляд території домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , встановлено обстановку після вчиненого кримінального правопорушення та виявлено ОСОБА_4 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 січня 2020 року, згідно яких потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_4 , як особу, яка проникла до належного потерпілому приміщення розташованого на території його домоволодіння;

- протоколами проведення слідчого експерименту від 20 січня 2020 року з доданими відеозаписами, демонстрація яких була здійснена в судовому засіданні, в ході яких потерпілий ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пояснили та на місці продемонстрували обставини при яких вони виявили обвинуваченого під час його виходу з підвального приміщення розташованого на території домоволодіння потерпілого;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20 січня 2020 року з доданим відеозаписом, демонстрація якого була здійснена в судовому засіданні, в ході якого обвинувачений ОСОБА_4 пояснив та на місці продемонстрував обставини при яких він проник до підвального приміщення належного потерпілому;

- свідоцтвом про право на спадщину від 25.11.2015 року зареєстрованого в реєстрі за № 1673 відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 являється власником житлового будинку з надвірними спорудами розташованого в АДРЕСА_2 .

Дії ОСОБА_4 , які виразились в незаконному проникненні до іншого володіння ОСОБА_6 , правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 відповідно до висунутого йому обвинувачення, а тому він повинен нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, однак, суд не вважає за можливе застосування даної обставини, як такої, що пом`якшує покарання обвинуваченого, оскільки таке розкаяння крім визнання обвинуваченим самого факту вчинення злочину, повинно свідчити про дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини, щирий жаль з цього приводу, осуд своєї поведінки та бажання виправити наслідки вчиненого, що не знайшло свого підтвердження в ході судового провадження.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, органом досудового розслідування віднесено вчинення злочину відносно особи похилого віку. Враховуючи, що потерпілий згідно діючого законодавства не віднесений до таких осіб, дана обставина підлягає виключенню з обвинувачення, як така, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Таким чином, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_4 характеризується негативно, веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не одружений, не працюючий, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Крім того при визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, згідно з висновками якої виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе.

Приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та обставин, що обтяжують покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про його особу та особисте ставлення до вчиненого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому, міру покарання ОСОБА_4 слід визначити в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, однак суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, оскільки обвинуваченому призначається покарання у виді обмеження волі, а тому значно збільшується ризик того, що обвинувачений може переховуватися та уникати відбування покарання. Крім того, до набрання вироком законної сили, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений раніше неодноразово судимий та вчинив дане кримінальне правопорушення в період дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, застосованого до нього на підставі ухвали слідчого судді Кодимського районного суду від 05.12.2019 року у іншому кримінальному провадженні. Крім того, згідно рапортів дільничних офіцерів поліції встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово порушував вищевказаний запобіжний захід. Вказане свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання вироку та запобігання вчиненню повторних злочинів, до обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців обмеження волі.

До набрання вироком законної сили, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання, тобто з 10.03.2020 року, зарахувавши йому в строк покарання, строк тримання під вартою з розрахунку один день тримання під вартою за два дні обмеження волі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1