Справа № 286/845/20
У Х В А Л А

27 березня 2020 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000012 від 17.07.2015 , -

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна та просить накласти арешт на майно вилучене під час обшуку 20.03.2020 у ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , а саме: каміння, ззовні схоже на бурштин різної ваги та розмірної групи, мотивуючи тим, що слідчим відділенням Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудовеі розслідування у кримінальному провадженні №0000012 від 17.07.2015 за ч.4 ст.240 КК України.

В ході досудового розслідування попередньо встановлено, що невідомі особи у невстановлений слідством тривалий період часу на території Олевського, Коростенського, Овруцького та Ємільчинського районів Житомирської області, в порушення вимог ст.16 кодексу України про надра та Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою КМУ №615 від 30.05.2011, за відсутності спеціального дозволу на використання надр, небезпечним способом здійснювали незаконну діяльність з видобування бурштину, який відповідно до Закону України «Про регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними» від 18.11.1997 та постанови КМУ №827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, дорогоцінним камінням органогенного утворення, спричинивши тяжкі наслідки.

20.03.2020 в період часу з 11 год. 20 хв. по 12 год. 08 хв. на підставі ухвали слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області №286/469/20 від 21.02.2020 було проведено обшук домоволодіння по АДРЕСА_1 , під час якого у власника домоволодіння ОСОБА_5 було виявлено та вилучено каміння ззовні схоже на бурштин різної ваги та розмірної групи.

20.03.2020 постановою прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 вилучене під час обшуку каміння визнано речовими доказами у вказаному крмінальному провадженні. Таким чином, вилучені речі, які є безпосереднім об`єктом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження. А тому, існують достатні підстави вважати, що він є доказом злочину.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з наведених у ньому підстав.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, але його адвокатом - ОСОБА_6 надіслано заперечення щодо клопотання, в якому остання просить по причині запровадження в Україні карантину через спалах у світі короновірусу та з врахуванням листа Ради суддів України від 16.03.2020 №9рс-186/20 провести розгляд клопотання без участі власника майна та його захисника, і задоволенні його відмовити. При цьому, посилається на те, що вилучене каміння бурштину є особистою власністю ОСОБА_5 , яке було придбано ним у ДП «Бурштин Україна» за договором поставки №354 від 16.04.2018 та видатковою накладною №185 від 20.04.2018 в кількості 20 кг на загальну суму 30000 грн., для використання в своїй підприємницькій діяльності з виробництва біжутерії та подібних виробів, про що ОСОБА_5 повідомив слідчому під час обшуку та надав відповідні документи. Таким чином, вилучений бурштин належить ФОП ОСОБА_5 та наявні підтвердження їх походження на законних підставах. Тому, вилучене каміння не може розглядатись у якості речових доказів в розумінні ст.98 КПК України. Дане каміння не містить слідів кримінального правопорушення та не містить ніяких відомостей, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Більш того, клопотання обгрунтоване недопустимим доказом протоколом обшуку, який не відповідає ряду норм КПК України. Зокрема, обшук проведено неуповноваженою особою; протокол не містить відомостей щодо осіб за участю яких відбувався обшук та особи, яка проводила обшук; відсутні ідентифікаційні ознаки вилученого каміння, кількість вилученого каміння та навіть загальна його вага.

Враховуючи висловлену в судовому засіданні позицію прокурора, беручи до уваги письмові заперечення адвоката володільця майна та дослідивши копії матеріалів, долучених сторонами до клопотання, слідчий суддя встановила наступне.

17.07.2015 відомості про те, що невідомі особи у невстановлений слідством тривалий період часу на території Олевського, Коростенського, Овруцького та Ємільчинського районів Житомирської області, в порушення вимог ст.16 Кодексу України про надра та Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою КМУ №615 від 30.05.2011 за відсутності спеціального дозволу на використання надр, небезпечним способом здійснювали незаконну діяльність з видобування бурштину, який відповідно до Закону України «Про регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними» від 18.11.1997 та постанови КМУ №827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення, спричинивши тяжкі наслідки, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При накладенні арешту повинні враховуватись одночасно його мета, завдання і підстави (ст.170 КПК України) та інші передбачені законом обставини (ст.173 КПК України).

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом.

В ст. 173 КПК України законодавець закріпив, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), а також 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Оцінюючи наявність підстав для накладення арешту в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує наступне.

Прокурор, в судовому засіданні, як і в клопотанні про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що визначено п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Копія постанови про визнання речовими доказами від 20.03.2020 підтверджує факт визнання речовими доказами у даному кримінальному провадженні каміння ззовні схожого на бурштин різної ваги та розмірної групи, вилученого під час обшуку, проведеного 20.03.2020 у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Копїї: договору поставки №354 від 16.04.2018, укладеного між постачальником - ДП «Бурштин України» та покупцем - ФОП ОСОБА_5 , видаткової накладної №185 від 20.04.2018, меморіальних ордерів від 18.04.2018 та детальної інформації про фізичну особу, в свою чергу, підтверджують доводи представника володільця майна, викладені в запереченні, про придбання на законних підставах ОСОБА_5 у ДП «Бурштин України» бурштину в кількості 20 кг на загальну суму 30000 грн..

Факт розгляду слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000034 від 15.02.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.240, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України, яке було вилучено 28.11.2019 в ході обшуку у ОСОБА_5 в с. Соснівка Олевського району, а саме: каміння схоже на бурштин, загальною вагою 2, 03 кг, та постановлення ухвали про відмову в накладенні арешту на нього підтверджується копією ухвали слідчого судді від 05.12.2019 у справі №296/11602/19.

Відповідно до зазначеної ухвали каміння вагою 2, 03 кг було повернуто власнику майна.

Протокол обшуку від 20.03.2020, згідно якого обшук було проведено старшим слідчим СВ Олевського ВП ОСОБА_7 (відомості про участь якого у здійсненні досудового розслідування відсутні у витягах з Єдиного реєстру досудових рослідувань), свідчить що вага вилученого каміння, схожого на бурштин, не встановлена; каміння не ідентифіковане.

Посилання прокурора на відсутність доказів оподаткування сум по видатковій накладній №185 від 20.04.2018, меморіальних ордерах від 18.04.2018 по договору поставки №354 від 16.04.2018, укладеного між постачальником - ДП «Бурштин України» та покупцем - ФОП ОСОБА_5 , а також відповідно на відсутність доказів, які б підтверджували достовірність вказаних документів, що може свідчити про їх підробку, не можуть бути покладені слідчим суддею в основу рішення по справі, так як наведені відомості не можуть бути доказами в рамках даного кримінального провадження.

За таких обставин, оцінюючи наявність підстав для накладення арешту, слідчий суддя, з врахуванням досліджених матеріалів, приходить до висновку, що прокурором не доведено правове обґрунтування клопотання щодо арешту зазначеного майна, і воно відповідно не відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, оскільки вилучене каміння хоча й визнано прокурором речовими доказами в даному кримінальному провадженні, проте не є таким у розумінні положень ст. 98 КПК України, і не є доказом злочину в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000012 від 17.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України, та відповідно до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000012 від 17.07.2015 відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову у арешті майна може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1