Справа 688/2421/19
№ 1-кп/688/20/20
Вирок
Іменем України

16 березня 2020 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці кримінальні провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 червня 2019 року за № 0000538 та 24 липня 2019 року за №0000734 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Токмак Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, утримуючого одну неповнолітню дитину, має інвалідність Ш групи, учасника бойових дій в зоні проведення АТО, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.129, ст.195 КК України,

встановив:
01 червня 2019 року близько 16 год. 10 хв. обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту із ОСОБА_4 , що виник на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс останньому дерев`яним макогоном, якого тримав у правій руці, один удар по голові, один удар в ділянку носа та один удар по лівому стегну, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді синців навколо обох очей, набряку м`яких тканин обличчя, струсу головного мозку, багатоуламкового перелому кісток носа, синця в ділянці лівого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Окрім цього, 01 червня 2019 року близько 16 год. 15 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку №81, розташованого по вул. Центральній в селі Хролин Шепетівського району Хмельницької області, під час конфлікту із ОСОБА_4 , що виник на ґрунті неприязних відносин, дістав із власного автомобіля марки ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пластикову ємність, об`ємом 5 літрів, з рідиною бурого кольору із запахом бензину в кількості близько 3 л, частину якої умисно вилив на ОСОБА_4 , погрожуючи останньому вбивством, що за викладених обставин викликало у потерпілого реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Своїми умисними діями, які виразились у погрозі вбивством, за наявності у потерпілого реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози ОСОБА_6 вчинив злочини, передбачений ч.1 ст.129 КК України.

Окрім цього, 01 червня 2019 року після 16 год. 15 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку №81, розташованого по вул. Центральній в селі Хролин Шепетівського району Хмельницької області, під час конфлікту із ОСОБА_4 , що виник на ґрунті неприязних відносин, дістав із власного автомобіля марки ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пластикову ємність, об`ємом 5 літрів, з рідиною бурого кольору із запахом бензину в кількості близько 3 л, частину якої умисно вилив на дах автомобіля марки «Део Сенс» червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , погрожуючи потерпілому знищити зазначений автомобіль шляхом підпалу, що за викладених обставин викликало у потерпілого реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Своїми умисними діями, які виразились у погрозі знищення майна, шляхом підпалу, за наявності у потерпілого реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози ОСОБА_6 вчинив злочини, передбачений ст.195 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково - у завданні потерпілому тілесного ушкодження. Суду показав, що 01 червня 2019 року близько 15 год. прийшов до клубу села Хролин на зустріч із народним депутатом ОСОБА_8 . Під час того, як намагався поставити останньому запитання, які стосуються життя села, ОСОБА_4 , повів себе некоректно по відношенню до нього та вилаявся на його адресу. Це його обурило, оскільки, змінивши місце проживання, потоваришував із ОСОБА_4 , допомагав йому, возив на власному автомобілі за власний рахунок, приділяв йому багато уваги, на шкоду власній сім`ї. Напередодні подій, мав конфлікт з ОСОБА_4 , а поведінка останнього під час зустрічі з народним депутатом обурила його ще більше. Після зборів повернувся додому, близько 16 год. до нього зайшов ОСОБА_9 . Під приводом поїздки в магазин, запропонував підвезти останнього додому. Побачивши на дорозі автомобіль, що належить ОСОБА_4 , зупинився, однак на його пропозицію поговорити, останній залишався в автомобілі. Тоді він дістав з власного автомобіля дерев`яний макогін, розбив ним дзеркало заднього виду та скло у вікні автомобіля ОСОБА_4 , з боку водія. ОСОБА_4 вийшов, і він наніс йому один удар макогоном в область носа. Після чого поклав макогін в машину, дістав пластикову п`ятилітрову «баклажку», наполовину заповнену сечею, яку возив в автомобілі, оскільки хворіє цукровим діабетом, і щомісячно здає добові аналізи, однак на той час не встиг їх здати в лікарню. Вилив вміст «баклажки» на дах автомобіля, при цьому сказав «я підпалю тебе та машину». ОСОБА_4 був наляканий, просив не зачіпати його та не бити, казав, що все зрозумів. Зазначив, що пояснив ОСОБА_4 за що його побив, цього було достатньо, оскільки ОСОБА_4 був настільки зляканий, що боявся вийти з автомобіля. Заперечив, що погрожував ОСОБА_4 вбивством, лише налякав його, говорив, що спалить. Зазначив, що ОСОБА_9 був в його автомобілі, а потім пішов до річки, він був у нетверезому стані, на його думку, не міг адекватно розуміти події, що відбувалися. Заперечив, що обливав автомобіль потерпілого бензином. Припустив, що потерпілий міг облити себе та власний автомобіль нафтопродуктом з власної бензопили. Розкаявся у заподіянні потерпілому тілесного ушкодження, цивільний позов визнав частково.

Крім частково визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні злочинів, за встановлених судом обставин, об`єктивно підтверджується, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 01 червня 2019 року близько 15 год. під`їхав до клубу села Хролин на зустріч з народним депутатом ОСОБА_8 . ОСОБА_6 вже був біля клубу, поводив себе непристойно, матюкався на адресу депутата у присутності мешканців села. Він зробив ОСОБА_6 зауваження, і останній вступив з ним у суперечку, яку припинили організатори заходу. Вважає, що ОСОБА_6 ображався на нього за те, що під час виборів, будучи головою виборчої дільниці, не залучив останнього спостерігачем. Під`їхав після зустрічі до власного подвір`я, і в цей час до нього на автомобілі під`їхав ОСОБА_6 , в якому був також ОСОБА_9 . ОСОБА_6 , заблокувавши йому виїзд, вийшов з автомобіля, став його ображати, після чого дерев`яним макогоном, якого дістав з автомобіля, розбив дзеркало заднього виду та скло у вікні автомобіля з боку водія, наніс удар йому в ліве передпліччя, а коли він вийшов з автомобіля, то завдав один удар в голову, в ділянку носа та по лівій нозі в ділянці стегна. Після чого взяв з автомобіля п`ятилітрову пластикову каністру з бензином, у якій було 3-4 л рідини, та, погрожуючи словами «я тебе спалю, я тебе підірву», вилив бензин на нього та облив автомобіль. Він злякався за своє життя, реально сприймав погрози вбивством та пошкодження автомобіля шляхом підпалу, оскільки чув запах бензину та не мав можливості втекти. Після цього ОСОБА_6 покликав ОСОБА_10 , який був біля ставка за 2-3 м від них, і вони поїхали. Цивільний позов підтримав, зазначив, що перебував на стаціонарному лікуванні, його стан здоров`я не відновився, поніс витрати на лікування Крім того, йому завдано моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що є донькою потерпілого ОСОБА_4 01 червня 2019 року була у відрядженні, їй зателефонував батько, він був наляканий, та повідомив, що його вбивають. Сказав, що ОСОБА_6 побив його, розбив скло у автомобілі, він весь в крові. Злякавшись за життя та здоров`я батька зателефонувала сестрі ОСОБА_12 , яка поїхала до батька в село.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що 01 червня 2019 року їй зателефонувала сестра ОСОБА_11 , повідомила, що батька вбивають, хочуть спалити. Через 20 хв. вона приїхала в село до батька, по дорозі зустріла автомобіль швидкої допомоги. Її повідомили, що батькові надали першу медичну допомогу, від госпіталізації він відмовився. Біля батька вже були його сестра та її чоловік (свідки ОСОБА_13 ), на подвір`я до яких, в подальшому, перевезли пошкоджений автомобіль. Одяг батька був мокрий та в крові, у нього була носова кровотеча. В автомобілі були розбиті бокове скло та дзеркало заднього виду зі сторони водія. Батько пояснив, що сусід ОСОБА_6 побив його макогоном. Зазначила, що одяг батька пахнув бензином, на автомобілі були плями з запахом бензину. Після приїзду працівників поліції, батька відвезли у лікарню, де він перебував на стаціонарному лікуванні. Вона передала одяг батька для проведення експертизи.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що був очевидцем подій, за яких ОСОБА_6 розбив дзеркало та скло у вікні автомобіля, що належить ОСОБА_4 , вдарив його кулаком в носа, від чого в останнього пішла кров. Бачив, як ОСОБА_6 дістав з власного автомобіля каністру з рідиною жовтого кольору, облив нею автомобіль, при цьому казав: «спалю тебе». Зазначив, що не нюхав рідину, яка містилася в каністрі, однак припустив, що це могла бути сеча, запаху бензину не чув. Знаходився в цей час біля річки, на відстані 5-7 метрів від автомобіля.

Прокурор відмовилась від допиту, заявлених нею свідків обвинувачення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які не з`явилися в судове засідання.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01 червня 2019 року та заявою ОСОБА_4 від 01 червня 2019 року підтверджено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення порушене за заявою ОСОБА_4 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_16 , який 01 червня 2019 року спричинив йому тілесні ушкодження.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що звертаючись із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невірно вказав прізвище обвинуваченого « ОСОБА_17 », в подальшому було з`ясовано, що його прізвище « ОСОБА_18 ».

Постановою слідчого СВ Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області уточнено анкетні дані особи, щодо якого 02 червня 2019 року до ЄРДР внесено відомості за №0000538 за фактом заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Слідчим встановлено, що згідно паспорта громадянина України вказаною особою є ОСОБА_6 .

З протоколу огляду місця події від 02 червня 2019 року та фото-таблиць до нього слідує, що при детальному огляді автомобіля марки «Део Сенс», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 зафіксовано масштабним способом та вилучено за допомогою відрізку марлевого тампону та дистильованої води змив речовини темного кольору, який упаковано в паперовий конверт. При огляді передніх лівих дверей встановлено, що у вікні відсутнє скло, у корпусі лівого дзеркала заднього виду містяться залишки розбитого дзеркала. У верхній частині рами дверей містяться сліди речовини бурого кольору. Слід речовини бурого кольору вилучено на марлевий тампон, який поміщено в паперовий конверт. В передній лівій частині автомобіля, на панелі біля керма, на килимку водія, на передньому пасажирському сидінні, сидінні водія, а також на підлозі містяться залишки переднього лівого вітрового скла.

Даними висновку експерта Шепетівського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи №241 від 26 червня 2019 року підтверджено, що у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців навколо обох очей, набряку м`яких тканин обличчя, струсу головного мозку, багатоуламкового перелому кісток носа, травматичного періодонтиту 1 і 2 зубів на верхній щелепі зліва, синця в ділянці лівого стегна. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися в строк та при обставинах вказаних обстежуваним ОСОБА_4 , і відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26 червня 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_4 та фото-таблицями до нього зафіксовано події за яких 01 червня 2019 року після 16 години ОСОБА_6 на власному автомобілі під`їхав до автомобіля ОСОБА_4 , що знаходився під парканом його будинковолодіння, припаркував автомобіль під задній бампер автомобіля ОСОБА_4 , заблокувавши можливість виїзду останнього, внаслідок чого ОСОБА_4 , злякавшись за власне здоров`я, сів на місце водія та закрив за собою двері. Тримаючи у руці дерев`яну палицю, схожу на макогін, ОСОБА_6 розбив ліве дзеркало заднього виду та скло у вікні дверей з боку водія у автомобілі, що належить ОСОБА_19 , через розбите скло завдав останньому дерев`яною палицею удар по лівому плечі. Після того, як ОСОБА_4 вийшов з автомобіля, ОСОБА_6 завдав йому палицею удар по голові, по носі та по лівому стегну. Під час вказаної слідчої дії зафіксовано обставини за яких ОСОБА_6 облив ОСОБА_19 та належний йому автомобіль рідиною із запахом бензину, висловлював на адресу ОСОБА_4 погрози вбивством та знищення автомобіля шляхом підпалу, що викликало у ОСОБА_4 реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз.

Згідно протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24 липня 2019 року та 01 серпня 2019 року, заяв ОСОБА_4 від 24 липня 2019 року та 01 серпня 2019 року, останній подав на ім`я начальника Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області заяви про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який 01 червня 2019 року погрожував йому вбивством, обливав його рідиною із запахом бензину та обливав його автомобіль, а також погрожував спалити його автомобіль за реальних підстав побоюватись цих погроз.

Протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_4 від 08 серпня 2019 року з фото-таблицями до нього та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом вказаної події підтверджено показання потерпілого ОСОБА_4 дані ним у судовому засіданні щодо подій 01 червня 2019 року після 16 години, за яких ОСОБА_6 пошкодив ліве дзеркало заднього виду, скло у дверях з боку водія, завдав йому легких тілесних ушкоджень, що потягло короткочасний розлад здоров`я, погрожував йому вбивством та знищенням автомобіля шляхом підпалу, що викликало реальні підстави побоюватися цих погроз. Здобуті дані узгоджуються з даними протоколу слідчого експерименту від 26 червня 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , яким зафіксовано обставини пошкодження ОСОБА_6 лівого дзеркала заднього виду та вітрового скла дверей з боку водія автомобіля, що належить потерпілому ОСОБА_4 , заподіяння йому тілесних ушкоджень, а також обставини, за яких ОСОБА_6 облив ОСОБА_4 та належний йому автомобіль рідиною із запахом бензину. Під час слідчого експерименту потерпілий підтвердив, що боявся за власне життя, оскільки отримав травми, був в крові, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, крім того ОСОБА_6 облив його та дах автомобіля бензином, який стікав по автомобілю,при цьому погрожував підірвати його та спалити машину, а тому вказані погрози сприймав реально.

Обставини пошкодження ОСОБА_6 вітрового скла та дзеркала заднього виду у автомобілі ОСОБА_4 , завдання потерпілому ОСОБА_4 удару у перенісся підтверджено протоколом проведення слідчого експерименту від 08 серпня 2019 року, з фото-таблицями до нього, за участю свідка ОСОБА_9 та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом вказаної слідчої дії. Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 показав, як ОСОБА_6 взяв з власного автомобіля пластикову баклажку, ємністю 5 л, яка була наполовину заповнена рідиною бурого кольору. Вказаною рідиною, яка мала запах бензину, облив ОСОБА_4 , потім облив його автомобіль, взяв сірники та погрожував, що спалить ОСОБА_4 разом з машиною. Свідок ствердив, що баклажка з рідиною знаходилася в салоні автомобіля ОСОБА_6 між сидіннями.

Суд зазначає, що вік потерпілого ОСОБА_4 , якому станом на час вчинення злочинів виповнилося 70 років; поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 , який під`їхавши до автомобіля потерпілого, припаркував власний автомобіль під задній бампер автомобіля, що належить потерпілому, заблокувавши ОСОБА_4 можливість виїхати; агресія, з якою ОСОБА_6 , дерев`яним макогоном пошкодив вітрове скло та дзеркало заднього виду у автомобілі потерпілого, завдав йому тілесні ушкодження та висловлював погрози вбивством і пошкодженням автомобіля шляхом підпалу, обливаючи потерпілого та належний йому автомобіль рідиною із запахом бензину, давали реальні підстави потерпілому ОСОБА_4 побоюватися здійснення цих погроз.

Суд відхиляє показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо походження рідини, яка знаходилася в пластиковій ємності, та його заперечення факту обливання потерпілого та його автомобіля нафтопродуктом, та розцінює такі як намагання ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.129 та ст.195 КК України

Суд також відхиляє показання свідка ОСОБА_9 дані ним у судовому засіданні, за яких він припустив, що в ємності могла знаходитися інша рідина, яка не є нафтопродуктом, оскільки такі показання суперечать його показанням під час слідчого експерименту, що проводився із ним через 2 місяці та 7 днів після події, що мала місце 01 червня 2019 року, з яких слідує, що обвинувачений обливав ОСОБА_4 та його автомобіль рідиною бурого кольору, яка мала запах бензину.
Дані, здобуті під час дослідження в судовому засіданні письмових доказів узгоджуються між собою, з показаннями потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , частково з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 .

Вказані докази судом визнаються належними доказами, оскільки вони підтверджують подію злочинів та винуватість обвинуваченого у їх вчиненні, а також оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено та допустимі, оскільки здобуті з дотриманням відповідної процедури.

Вирішуючи заяву захисника ОСОБА_7 щодо визнання доказів недопустимими суд враховує наступне

Згідно ст.62 Конституції України та ст.17 КПК обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах), а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.

Підставою для проведення огляду місця події є інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

Як вбачається з ч.5 ст.237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Згідно ч.2 ст.100 КПК речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Відповідно до ч.3 ст.214 КПК здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Відповідно до ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та одержання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, правом витребувати від будь-якої особи необхідні речі, документи, відомості, тощо, наділений слідчий лише в рамках кримінального провадження.

Отже, умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.

Суд встановив, що орган досудового розслідування допустив порушення зазначених вимог закону в ході розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , відомості про яке внесені до ЄРДР 24 липня 2019 року за №0000734.

Суд зазначає, що вилучені під час огляду місця події 02 червня 2019 року змиви на марлеві тампони речовини бурого кольору, а також виданий 02 червня 2019 року донькою потерпілого одяг останнього, на яких в подальшому експертним шляхом виявлено сліди дистилятних нафтопродуктів, а також висновок експерта про наявність на здобутих змивах та речовому доказі слідів нафтопродуктів не мали значення для кримінального провадження за фактом вчинення злочину, передбаченого ст.125 КК України, та були здобуті до внесення відомостей у ЄРДР за фактом вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.129, ст.195 КК України щодо ОСОБА_4 .

Тому надані стороною обвинувачення докази на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.129, ст.195 КК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 24 липня 2019 року за №0000734, а саме: постанову про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 11 червня 2019 року, одягу потерпілого ОСОБА_4 (штанів та чоловічої сорочки), що були видані донькою потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_12 на підставі її заяви від 02 червня 2019 року; протокол огляду вказаних речових доказів від 11 червня 2019 року; постанову про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 24 липня 2019 року, а саме паперового конверта у якому містяться два марлевих тампони із слідами нафтопродуктів; висновок експерта №8.4-0295:19 від 23 липня 2019 року, відповідно до якої на чоловічій сорочці та двох марлевих тампонах, вилучених під час огляду місця події 02 червня 2019 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000538, виявлено сліди дистилятних нафтопродуктів (бензину, гасу, палива дизельного, нафтової оливи) суд визнає недопустимими доказами, оскільки такі були здобуті під час здійснення досудового розслідування за фактом заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР 02 червня 2019 року за №0000538 до внесення відомостей до ЄРДР 24 липня 2019 року за №0000734 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.129, ст.195 КК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 607/14707/17 (провадження № 51-2604 км 19 ).

Суд зазначає, що внутрішнє переконання суду при оцінці доказів повинне ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності. При цьому не повинна мати місце наперед визначена упередженість, тенденційність при оцінці доказів, впевненість у винності особи, діям якої дається оцінка, безпідставне, необґрунтоване відкидання доказів, які свідчать про невинуватість особи.

Суд вважає достатньою сукупність здобутих доказів для доведення вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.1ст.129 та ст.195 КК України, оскільки обов`язковою ознакою погрози вбивством та погрози знищення майна шляхом підпалу - є наявність реальних підстав у потерпілого побоюватися здійснення таких погроз, тобто внутрішнє сприйняття таких погроз потерпілим.

В судовому засіданні встановлено, що у ОСОБА_4 були реальні підстави побоюватися здійснення погроз вбивством та знищення автомобіля шляхом підпалу, оскільки на підтвердження таких погроз, обвинувачений вчинив реальні дії застосував до ОСОБА_4 , що є особою похилого віку, фізичне насильство, заблокував можливість втечі з місця події, після чого облив потерпілого та належний йому автомобіль рідиною із запахом бензину, погрожуючи підпалом, що окрім показань потерпілого, підтверджено показаннями свідка ОСОБА_11 та протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 щодо наявності запаху бензину у рідині, якою обвинувачений облив потерпілого та його автомобіль.

Враховуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені дослідженими у процесі судового розгляду доказами, суд дійшов висновку про те, що винність ОСОБА_6 повністю доведена у судовому засіданні і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, за ч.1 ст.129 КК України, як погроза вбивством за реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози, та за ст.195 КК України, як погроза знищення чужого майна шляхом підпалу за наявності реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із загальних засад призначення покарання відповідно до ст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу винного, його характеристику, сімейний стан.

ОСОБА_6 вчинив злочини невеликої тяжкості, не судимий, за місцем проживання та за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має інвалідність Ш групи та є учасником бойових дій під час проведення АТО.

Обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Суд не враховує розкаяння обвинуваченого ОСОБА_6 у заподіянні ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що потягло короткочасний розлад здоров`я, як пом`якшуючу обставину.

Суд зазначає, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений намагався відшкодували збитки потерпілому, бажав виправити наслідки вчиненого, висловлював щирий жаль та осуд своєї поведінки, а його поведінка в судовому засіданні навпаки свідчила про протилежне.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання Фаніна суд враховує вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Згідно з досудовою доповіддю щодо ОСОБА_6 складеною Шепетівським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить небезпеки для суспільства ( в т.ч. окремих осіб).

Суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання ОСОБА_6 положень статті 69 КК України.

За наведених обставин, обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції частин статей, за якими він притягується до відповідальності , з призначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, із покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На переконання суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Потерпілим ОСОБА_4 , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, заявлено цивільний позов, про відшкодування ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 5475,05 грн. та про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень.
Частиною другою ст.127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

За змістом частини першої ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 вказав, що матеріальну шкоду в сумі 5475,05 грн. складають: вартість запчастин до автомобіля, внаслідок його пошкодження в сумі 970 грн., вартість пошкодженого одягу, що був на потерпілому під час вчинення щодо нього злочинів в сумі 1250 грн. та вартість МЗКТ головного мозку та придбаних потерпілим ліків (2712грн.+246,51грн.+296,54грн.)
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з обґрунтування заявлених позовних вимог в частині відновлення здоров`я потерпілого, відповідно до рекомендацій лікаря.

Так, потерпілий ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 06 червня 2019 року по 13 червня 2019 року, йому призначалося обстеження ЕКГ, а також ліки, які він придбавав за власний рахунок.

Факт понесення потерпілим витрат на лікування підтверджується випискою із стаціонарної карти Шепетівської ЦРЛ № 4942 хворого ОСОБА_4 про його перебування на стаціонарному лікуванні, про встановлений діагноз, та про призначення ліків.

На підтвердження розміру таких витрат представником потерпілого надано акт про надання медико-діагностичних послуг (МЗКТ головного мозку) від 04 червня 2019 року на суму 800грн. та фіскальні чеки про придбання ліків, згідно розрахунків у позовній заяві на загальну суму 2455,05 грн.(2712грн-800грн(вартість МЗКТ головного мозку)+ 246,51грн.+296,54грн.)
Разом з тим, надані фіскальні чеки без відповідних довідок медичної установи про придбані потерпілим ліки та їхню кількість не є доказом придбання вказаних ліків саме ОСОБА_4 . Крім того, частина фіскальних чеків, внаслідок низької якості, не містить інформації про назву ліків, їхню кількість, вартість та дату придбання.
Суд пропонував представнику потерпілого ОСОБА_5 подати додаткові довідки про придбані потерпілим ліки за власні кошти. Представник потерпілого своїм процесуальним правом не скористався, просив вирішити цивільний позов на підставі поданих ним доказів.
За таких обставин відшкодуванню підлягають лише витрати, понесені на МЗКТ головного мозку в сумі 800грн.
Крім того, підлягає частковому задоволенню шкода, завдана ушкодженням автомобіля в сумі 500 грн., що складає вартість дзеркала заднього виду, решта вимог в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних про пошкодження обвинуваченим склопідйомника та ручки, вартість яких складає 260грн. та 210грн. відповідно.

Не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування вартості одягу потерпілого на суму 1250 грн., внаслідок його пошкодження, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних про розмір такої шкоди, а товарний чек від 12 березня 2019 року про вартість брюк, ременя та сорочки на загальну суму 1250 грн. не містить ознак такого одягу та не є належним доказом вартості одягу потерпілого пошкодженого під час події 01 червня 2019 року.

За таких обставин цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 1200грн. (800грн.+500грн.)

Відповідно до ст.22 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Зі змісту статті 1167 ЦК України слідує, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При визначенні розміру моральної шкоди суд керується також вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995року і враховує характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий у зв`язку із вчиненням щодо нього злочинів.

В судовому засіданні доведено відповідним висновком судово-медичної експертизи факт завдання потерпілому легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

На думку суду, з урахуванням вини обвинуваченого, наслідків, що настали, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого внаслідок перенесеної травми, його віку, характеру діяння обвинуваченого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування слід визначити в сумі 10000 грн. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
ухвалив :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.129, ст.195 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

за ч. 1 ст.129 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.

За ст.195 КК України у виді громадських робіт на строк 60 годин.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1200 гривень у відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи №8.4-0295:19 від 23..07.2019 року в сумі 1256,08 гривень компенсувати за рахунок Держаного бюджету України.

Речові докази: штани темно-сірого кольору з ременем чорного кольору та сорочку в полоску світлого кольору з плямами речовини бурого кольору повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

два марлевих тампона із слідами нафтопродуктів, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: