Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1728/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 125 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №293/1728/14-к за апеляційними скаргами прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 30 січня 2020 року, якою звільнено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дівочки Черняхівського району Житомирської області, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 ККУкраїни, від кримніальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрито, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Також просить дослідити вимогу Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Житомирській області на ОСОБА_7 та вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 04.05.2018 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України. Вважає ухвалу суду незаконною, оскільки суд першої інстанції в порушення ч.3 ст.49 КК України не перевірив належним чином перебіг давності.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного зясування обставин справи. Зазначає, що орган досудового розслідування невірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України, оскільки останній діяв з мотивів явної неповаги до суспільства, в громадському місці, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.296 КК України. Вказує, що вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції не повідомив потерпілого ОСОБА_11 про існування вказаного клопотання та не з`ясував його думку щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

В ухвалі суду зазначено, що відповідно до обвинувального акту, 15 червня 2014 року близько 21.30 год. ОСОБА_7 із своєю собакою знаходився поблизу приміщення колишньої ферми по вул. Садова в смт. Головине Черняхівського району.

В цей час неподалік приміщення ферми на власному мотоциклі проїжджав ОСОБА_10 , який зупинився за власними потребами.

Помітивши потерпілого, ОСОБА_7 разом із собакою підійшов до нього, де між ними на ґрунті тривалих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої обвинувачений вирішив спричинити потерпілому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 наніс потерпілому декілька ударів кулаком в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_10 не втримався на ногах та впав на землю.

Після чого обвинувачений віддав своєму собаці породи вівчарка команду «фас» і собака накинулась на потерпілого та декілька разів вкусила останнього в різні частини тулубу.

ОСОБА_7 також підійшов до потерпілого та наніс ОСОБА_10 декілька ударів ногами та руками в різні частини тулубу та голови.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та крововиливів на спині, на правому і лівому плечі, в області правого ліктьового суглоба, на правої голені і правій сідниці, поверхневої укушеної рани на правому плечі та легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, осаднення в надбрівній області справа, крововиливу на нижньому віці лівого ока, крововиливів та саден на слизистій верхньої губи.

Дії обвинуваченого по даному епізоду в ході досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

Крім того, 21 вересня 2014 року близько 20 години ОСОБА_7 знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей час до домоволодіння підійшов його знайомий ОСОБА_11 .

Між обвинуваченим та ОСОБА_11 на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 кинув фарфоровою тарілкою із їжею в потерпілого та спричинив останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді синця та ушитих ран на лівій вушний раковині, глибокого садна в ділянці лівого плечового суглоба.

Дії обвинуваченого по даному епізоду під час досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 подав клопотання, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрити. Наслідки застосування ст. 49 КК України він розуміє.

Враховуючи, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення вказаного клопотання, потерпілого ОСОБА_10 в заперечення клопотання обвинуваченого, те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, який є злочином невеликої тяжкості та за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до двох років, події злочинів мали місце 15 червня 2014 року та 21 вересня 2014 року, тобто станом на 30 січня 2020 року з дня вчинення інкримінованих злочинів минуло більше ніж 3 роки, ОСОБА_7 в розшуку під час досудового розслідування та судового розгляду не перебував, об`єктивних даних про вчинення ним нових злочинів судом не встановлено, тому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільні позови потерпілого ОСОБА_10 та прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області залишені без розгляду.

Заслухавши доповідача, пояснення представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 в підтримання апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги прокурора та часткове підтримання апеляційної скарги потерпілого, думку обвинуваченого ОСОБА_7 в заперечення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, який є злочином невеликої тяжкості та за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до двох років.

В судовому засіданні ОСОБА_7 заявив клопотання, про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України, та просив закрити провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України.

Інкриміновані ОСОБА_7 злочини, вчинені 15 червня 2014 року та 21 вересня 2014 року.

Станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали суду - 30 січня 2020 року з дня вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів минуло більше ніж 3 роки.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно п.1 ч. ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Згідно із ч.2 ст. 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Відповідно ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Наведене узгоджується з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, згідно якого особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минулі певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Разом з тим, як вбачається з доданих до апеляційної скарги прокурора матеріалів перебіг строків давності з дня вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів, передбачекних ч.2 ст. 125 КК України переривався.

Так, згідно копії вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 04.05.2018 року ОСОБА_7 засуджений за кримінальні правопорушення, одне з яких вчинено 15.02.2017 року за ч.2 ст.289, та інші за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладено на нього певні обов`язки.

Крім того, відповідно до відомостей Управління інформаційно - аналітичної підтримки ГУНП в Житомирській області, ОСОБА_7 12.02.2018 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді Коростишівського районного суду Житомирської області.

Таким чином, вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 15.02.2017 року та 12.02.2018 року нових злочинів, які є тяжкими, перериває перебіг давності і обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину, тобто з 15.02.2017 року. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожен злочин.

Враховуючи наведене, станом на 30.01.2020 року на час постановлення ухвали Малинського районного суду Житомирської області трьох річний строк давності за вчинений 15.06.2014 року ОСОБА_7 злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, не минув.

Проте, судом першої інстанції не було перевірено, що особа, стосовно якої вирішується питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не вчинила протягом цих строків нового злочину середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною, оскільки судом не дотримано норми матеріального права.

Враховуючи, що ухвала суду у будь-якому разі підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляційної скарги потерпілого щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції слід усунути вказані недоліки, дослідити всі обставини кримінального провадження та перевірити доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 , надати їм належну оцінку і в залежності від встановлених обставин прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 30 січня 2020 року, якою звільнено ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, від кримніальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрито скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: