Справа № 738/2107/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/264/20
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування терміну попереднього ув`язнення за період з 16 січня 2018 року по 08 листопада 2018 року в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Дане рішення місцевого суду мотивовано тим, що зазначений період не може бути зарахований у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки той період часу, який просить зарахувати засуджений, що на той час і до 23 жовтня 2018 року відбував покарання в ДУ «Менська виправна колонія №91», припадає на розгляд кримінального провадження судом касаційної інстанції, який, у розумінні ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», не відноситься до строку попереднього ув`язнення, а є строком відбування покарання та часом слідування особи до установи відбування покарання, в зв`язку з чим і відсутні підстави для зарахування вказаного строку, як строк попереднього ув`язнення.

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити в повному обсязі його клопотання про зарахування в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 16 січня 2018 року по 08 листопада 2018 року у відповідності з ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 , який висловився на підтримання поданої засудженим апеляційної скарги, думку прокурора, який не погодився з вимогами поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23 червня 2017 року за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі; на підставі ч. 2 ст. 72 КК України зарахований у строк відбування покарання час перебування під вартою з 11 лютого 2016 року до 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року вирок Ірпінського міського суду Київської області від 23 червня 2017 року залишений без змін, зарахований строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року до 09 жовтня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 09 жовтня 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 08 листопада 2018 року вирок Ірпінського міського суду Київської області від 23 червня 2017 року та ухвала апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року залишені без змін, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Відповідно до виданої ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» довідки № 165 від 23 грудня 2019 року, засуджений ОСОБА_8 перебував у ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 25 жовтня 2018 року до 23 листопада 2018 року у зв`язку із розглядом кримінального провадження судом касаційної інстанції.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування йому у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення за період з 16 січня 2018 року по 08 листопада 2018 року.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі правильно визначив, що підстав для зарахування ОСОБА_8 у визначеному законом порядку вказаного в клопотанні періоду, як про це просить засуджений, не вбачається виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року, визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином, оскільки вказаний в клопотанні засудженого ОСОБА_8 період часу, який він просить зарахувати у строк відбування покарання, відноситься до того часу, коли винесений відносно нього вирок набрав законної сили, та засуджений в цей час вже відбував покарання, а строк, з 16 січня 2018 року по 08 листопада 2018 року, є періодом касаційного оскарження рішення, під час якого, ОСОБА_8 було етаповано до ДУ «Київський слідчий ізолятор» для участі у розгляді кримінального провадження, а отже, виходячи з аналізу ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», вказаний строк не відноситься до попереднього ув`язнення, а є строком відбування покарання та часом слідування засудженого до установи відбування покарань, таким чином, підстав для зарахування вказаного строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за вказаним вироком немає.

Колегія суддів з правильністю оскаржуваного рішення погоджується, оскільки воно ґрунтується на вірному тлумаченні судом першої інстанції вищенаведених положень закону.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3