ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/175/20 Справа № 197/880/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИЛА:
цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ Широківський виправний центр № 75 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, погодженого з головою спостережної комісії Гречаноподівської сільської ради, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровеньки Луганської області, відбуваючого покарання в Широківському виправному центрі № 75.
Суд першої інстанції виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, зазначених в постанові Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, праці, додержання ним вимог режиму, про його особу, за весь період перебування в установі відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину, та строку реального відбуття призначеного покарання, прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 за весь період відбуття покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, у зв`язку з чим у задоволенні подання відмовлено.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України.
Апелянт вказує, що він не згоден з рішенням суду першої інстанції, оскільки на його думку суд не прийняв до уваги, що він щиро розкаявся в скоєному злочині, за весь період відбуття покарання постійно працював, приймав активну участь в громадському житті установи та культурно-масових заходах, має заохочення, готовий відшкодовувати шкоду потерпілій, а після звільнення два державних заклади чекають його на роботу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що районний суд вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.
Згідно матеріалів провадження, вироком Апеляційного суду Донецької області від 04.12.2007 ОСОБА_6 засуджено за п.п.4, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, ст. 71 КК України до 18 років позбавлення волі, стягнуто 4094 грн. майнової шкоди, 1000 грн. витрат на правову допомогу та 50000 грн. моральної шкоди.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04.02.2016 згідно з ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30.11.2005 по 15.05.2008 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.12.2017 ОСОБА_6 , згідно ст. 82 КК України невідбуту частину покарання 3 роки 5 місяців 24 дні замінено на більш м`яке - обмеження волі.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2008 ОСОБА_6 , зараховано час слідування під вартою з 22.12.2017 по 16.01.2018 за правилами ст. 72 КК України, де одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Як вбачається з наявних засуджений ОСОБА_6 в 2007 році матеріалів до позбавлення волі. З 16.12.2005 перебував в ДУ "Донецький слідчий ізолятор", характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. З 18.12.2008 відбував покарання в ДУ "Шостинська ВК (№ 66), мав 14 заохочень та 6 стягнень; з 10.03.2009 по 28.03.2009 відбував покарання в ДУ "Темнівська ВК (№100), з 25.10.2016 відбував покарання в ДУ "Біленьківська ВК (№99), характеризувався позитивно, мав 6 заохочень , стягнень не мав. З 16.01.2018 відбував покарання в ДУ "Ігренський ВЦ (№133)", за час перебування в установі характеризувався позитивно, мав 1 заохочення, стягнень не мав. З 23.05.2018 відбуває покарання в ДУ "Широківський виправний центр (№75)" Південно-Східного МУ ПВКПП Міністерства юстиції України, характеризується позитивно, має три заохочення.
22.05.2019 проведена профілактична бесіда по факту конфліктної ситуації між засудженими. Згідно з вироком суду повинен відшкодовувати майнову та моральну шкоду потерпілій - матері вбитої дівчини, але належних заходів не вживав.
Згідно ч.5 ст. 72 КК України період попереднього ув`язнення з 30.11.2005 по 15.05.2008 року, зараховано в строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Колегія суддів зазначає, що сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, участі у самодіяльних організаціях засуджених, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Колегія суддів вважає, за необхідне заначити, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даних обов`язків є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, про те, що вирішальним фактором є не факт відбування засудженим певної частини покарання, а реальність його виправлення, що ОСОБА_6 своєю поведінкою повинен був довести своє виправлення.
Істотних порушень, кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування, чи зміни ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги засудженого задоволенню не підлягають, а ухвалу слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-
Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: