Ухвала
Іменем України

21 грудня 2019 року
м. Київ
Справа № 191/1547/19
Провадження № 51-6402ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року щодо нього,

встановив:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

03 червня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року апеляційну скаргу засудженого залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, засуджений звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовільнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити у зв`язку із тим, що оскаржуване судове рішення не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, обов`язковим для перегляду судових рішень є апеляційний порядок, тоді як право особи на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у випадках, визначених законом.

Таким чином, право на доступ до суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті у касаційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету ефективний розгляд касаційним судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами та поставленою метою.

За змістом ч. 6 ст. 539 КПК України право на оскарження ухвали суду про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, обмежується можливістю її перегляду в апеляційному порядку, в той час як касаційний порядок оскарження такої ухвали кримінальним процесуальним законом не передбачений.

Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на те, що вирішення судом питань, зазначених у ст. 537 КПК України, у тому числі про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України), належить до процесуальних дій, які безпосередньо не пов`язані із вчиненням особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, натомість стосується виключно порядку виконання вироку, ухваленого за результатами кримінального провадження, який набрав законної сили, тому відповідні ухвали місцевого й апеляційного судів не перешкоджають кримінальному провадженню та не можуть бути оскарженні у касаційному порядку на підставі ч. 2 ст. 424 КПК України.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к), відповідно до якого, за змістом

ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 424, ч. 6 ст. 539 КПК України ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Монкорне де Комон проти Франції», процедури, які стосуються виконання вироків не підпадають під дію ст.6 Конвенції (право на справедливий суд) в її кримінальному аспекті розгляду, оскільки рішення з питань застосування, яке набрало законної сили, не зачіпає «спору … про цивільні права і обов`язки» та не має відношення до «пред`явлення кримінального обвинувачення».

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду, у даному випадку ухвала Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року та ухвала Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року, оскарженню у касаційному порядку не підлягають.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3