Справа № 567/820/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2019 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого Острозьким районним судом Рівненської області 04.12.2018 за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., який сплачено 03.01.2019,

у вчинені злочину, передбаченого ст.126-1 КК України

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи раніше судимим 04.12.2018 Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., який сплачено 03.01.2019, до зняття чи погашення судимості в передбаченому законом порядку на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.

Так, 14.03.2019, близько 23 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2002 р.н., та ОСОБА_6 , 2006 р.н. дії психологічного насильства, які проявились у тому, що ОСОБА_4 словесно ображав дітей, погрожував останнім фізичною розправою, виганяв з будинку у вечірній час.

05.04.2019, близько 22 год. ОСОБА_4 перебуваючи в 6удиику за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_1 , знову вчинив відносно своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2002 р.н., ОСОБА_7 , 2005 р.н., та ОСОБА_6 , 2006 р.н. дії психологічного насильства, які проявились у тому, що ОСОБА_4 словесно ображав дітей, погрожував останнім фізичною розправою.

Окрім того, 07.04.2019 близько 13 год. ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_1 , знову вчинив відносно своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2002 р.н., ОСОБА_7 , 2005 р.н., та ОСОБА_6 2006 р.н. дії психологічного насильства, які проявились у тому, що ОСОБА_4 словесно ображав дітей, погрожував останнім фізичною розправою.

Отже, вказаними насильницькими діями, ОСОБА_4 умисно систематично вчиняв стосовно своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2002 р.н., ОСОБА_7 , 2005 р.н., та ОСОБА_6 , 2006 р.н. психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілих.

Систематичність вчинення ОСОБА_4 насильницьких дій відносно своїх дітей підтверджується протоколами про вчинення адміністративних правопорушень від 14.03.2019, 05.04.2019 та 07.04.2019, а також постановами Острозького районного суду Рівненської області від 03.04.2019 та 22.05.2019 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, якими він визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених сх.173-2 КУпАП.

27.06.2019 між законним представником неповнолітніх потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ОСОБА_8 , неповнолітньою потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме 150 годин громадських робіт.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ОСОБА_8 , неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 подали заяву, зазначивши що їм відомі всі їх права і обов`язки визначені КПК України, просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання для ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання та при цьому останній беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України в обсязі обвинувачення та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст.126-1 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений, неповнолітня потерпіла та законний представник неповнолітніх потерпілих повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисно систематично вчиняв психологічне насильство відносно осіб, з якими перебуває у сімейних відносинах, що призвело де психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілих, а тому кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

ухвалив

затвердити угоду від 27 червня 2019 року про примирення, укладену між законним представником неповнолітніх потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ОСОБА_8 , неповнолітньою потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтями 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1