Справа № № 585/2021/19
Номер провадження 1-в/585/3/20
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
16 квітня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни клопотання засудженого ОСОБА_5 про визнання утримання в слідчому ізоляторі незаконним, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся засуджений ОСОБА_5 і просить: 1) визнати окремою ухвалою в залі суда інформацію «витяг акта» № 19 від 12.08.2013 «Про знищення справ категорії обрання та продовження строків запобіжного заходу» тримання під вартою від 11.02.2009р., 06.04.2009 р. і 06.05.2009 р. таким що його походження сумнівне та є незаконним у зв`язку з тим що воно побудоване на нормативно-правових актах які в той час вже були недійсними що доречі свідчить о відсутності взагалі такої дії «Як знищення справ за строками зберігання» та і акт № 19 противоречів в собі; 2) постановити ухвалу за результатами розгляду, якою визнати а) постанови Балакліївського р-н суду Харківської області від 11.02.2009 р., 06.04.2009 р. і 06.05.2009 р. з розгляду категорії справ «обрання та продовження строків запобіжного заходу «тримання під вартою» такими що є сумнівного походження у зв`язку з відсутністю належної обов`язкової реєстрації (нумерація справ в судових рішеннях, які зокрема, також не відображені в судовом журналі ведення «алфавітних списків справ», відсутністю належного обов`язкового ведення протоколу судового засідання в залі суда Балакліївського р. суду Харківської області, який відображає хід або результати будь-якої процесуальної дії, яка відіграє суттєву роль у розвитку кримінального процесу та здійснення «Правосуддя» і гарантом законності будь-яких судових рішень вступивши в силу; відсутності будь-яких інших ознак, зокрема: повідомлень про проведення судових проваджень з питань обрання та продовження строків запобіжного заходу «тримання під вартою», інших документів розписки або квитанції про доставку в зал суда (конвоювання). б) визнати постанови Балакліївського р-н суда Харківської обл. від 11.02.2009 р, 06.04 2009 р. і 06.05.2009 р. з розгляду категорії справ «обрання та продовження строків запобіжного заходу «Тримання під вартою» такими, що постановлені з противоріччям щодо законності його віку, а саме під час постановлення судових рішень в Балакліївському р-н суді від 11.02.2009, 06.04.2009 і 06.05.2009 р. справу розглядали відповідно до ст. 434 КПК України (1960 р.) по відношенню до особи неповнолітньої, але він був на той час вже дорослим, йому було 21 рік зокрема, справу розглядали за його відсутності та без участі його захисника що не відповідає ст. 45 ч.1 КПК України та нормам гарантованим Конвенцією про захист і основоположних свобод. в) визнавая в порядку ст. 537 ч.1 п 14 КПК України судові рішення постановлені Балакліївським р-н судом Харківської області від 11.02.2009, 06.04.2009 р. і 06.05.2009 р. за результатами розгляду категорії справ: «обрання та продовження строків запобіжного заходу «Тримання під вартою» такими що є сумнівного походження та мають свої в собі противоріччя в законності - зазначити обов`язково що дані судові рішення не відповідають вимогам Європейської конвенції, а саме пунктам 1,3,4,5 статті 5; підпункту «с» пункту 3 статті 6 у поєднанні із статтею 6 пункту 1 Конвенції, як і аналогічно вимогам п.1 ст. 9 і ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права. (більше того дані судові рішення не відповідають вимогам Конституції України), а відтак підлягають усуненню задля запобігання повторному зверненню в Європейський суд з прав людини за захистом прав і свобод гарантованих Конвенцією та відновлення його прав і свобод в інтересах правосуддя. Постановляя ухвалу після розгляду справи відповідно до ст. 537 ч.1 п. 14 КПК України, якою визнав судові рішення постановлені Балакліївським р-н судом Харківської обл. від 11.02.2009 р., 06.04.2009 р. і 06.05.2009 р. з розгляду категорії справ: обрання та продовження строків запобіжного заходу «тримання під вартою» такими що є сумнівного походження та мають в собі протиріччя в законності, визнавши при цьому що постанови не відповідають вимогам Європейської конвенції та Міжнародному пакту про громадянські і політичні права скасувати зазначені судові рішення незважаючи на те, що вони виконали своє призначення та втратили свою законну силу, однак досі є незаконні та не відповідають вимогам конвенції що треба обов`язково усунути порушення визнавши ці рішення незаконними, а відтак і період його утримання під вартою з 08.02.2009 по 08.06.2009 р. на досудовому слідстві також не законним та таким що не відповідає вимогам ст. 5 Конвенції.
ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання і його обґрунтування. Суду пояснив, що ним було подано заяву про відвід судді Шульга і йому не зрозуміло яким чином ця заява розглядалася до дня розгляду справи по суті. Він підтримує клопотання і просить задоволити. З аналогічним клопотанням він раніше звертався і рішення прийняте, розглядав Роменський міськрайсуд. Чи на сьогодні це рішення набуло чинності він не знає, так як він оскаржує його. Клопотання він подав повторно тому що закон не визначає обмежень щодо звернення до суду з одним і тим же питанням, такі обмеження є у цивільному процесі. Тим більше питання по суті не вирішено. Дані ухвали ніяким чином не впливають на вирок. Він вважає що суд має визнати що його тримання під вартою по 06.05.2009 є таким що не відповідало Конституції України та Конвенції.
Захисник підтримав клопотання та викладені в його обгрунтування доводи і просив задоволити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з тих міркувань, що зазначені ОСОБА_5 рішення суду не були оскаржені у визначеному законом порядку, а тому набули чинності. В Україні відсутній нормативний акт і правова процедура скасування рішення суду, яке набуло чинності, за умови що воно не було оскаржено у визначному законом порядку.
З досліджених матеріалів, які додані до клопотання вбачається, що ухвалою Балакліївського районного суду Харківської області від 11 лютого 2009 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою. В ухвалі вказано що при розгляді справи був присутній захисник. Ухвалами цього ж суду від 6 квітня та 6 травня 2009 року продовжувалися строки запобіжного заходу.
Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Згідно ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. 2. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи попереднього ув`язнення здійснюється в порядку, встановленому для пункту 13-1 частини першої цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу; 2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу; 3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу; 4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Порядок кримінального провадження визначений у ст. 1 КПК України, згідно якої, на території України порядок кримінального провадження визначається Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, кримінальним процесуальним законом та іншими законами України.
Завданнями кримінального провадження, згідно ст. 2 КПК України, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ст. 7 ч. 1 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права (п. 1), законність (п. 2) та диспозитивність (п. 19), згідно яких, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1 і ч. 2 ст. 8 КПК). Під час кримінального провадження суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших законодавчих актів. Закони та інші нормативно - правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати кримінальному процесуальному кодексу України. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить кримінальному процесуальному кодексу України. У разі, якщо норми кримінального процесуального кодексу України суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення кримінального процесуального кодексу України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 1 та ч. ч. 3 - 6 ст. 9 КПК).
Системний аналіз кримінального процесуального законодавства України дає підстави для висновку, що вимоги заявлені ОСОБА_5 не можуть бути вирішені по суті Роменським міськрайонним судом Сумської області, як судом, який вирішує питання пов`язані з виконанням вироку суду. Питання, які ОСОБА_5 виніс на розгляд суду, мають бути вирішені при розгляді кримінального провадження по суті та перегляді даного провадження в апеляційному та касаційному порядку.

За таких обставин, підстави для задоволення клопотання ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України ,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про визнання утримання в слідчому ізоляторі незаконним, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1