Провадження № 1-кс/554/7254/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_2 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 08.05.2019 про арешт майна -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000163 від 08.05.2019 року.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що У провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000163 від 08 травня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку травня 2019 року, точної дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , будучи начальником транспортної служби округу №4 (Миргород) об`єднаного автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області, , перебуваючи у м.Миргород Миргородського район Полтавської області, переслідуючи мотиви незаконного збагачення, створив організовану групу, тобто стійке об`єднання групи осіб для спільного заняття злочинною діяльністю на тривалий період, а саме вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення корисливого спрямування на території Полтавської області привласнення майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

До складу організованої групи ОСОБА_4 залучив підлеглих йому працівників, а саме: механіка транспортної служби округу №4 (Миргород) об`єднаного автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , диспетчерів транспортної служби округу №4 (Миргород) об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Своїми умисними діями, які виразилися в привласненні майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим організованою групою, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.191 КК України.

Своїми умисними діями, які виразилися у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей вчинених організованою групою, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

30.04.2020 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст27, ч.5 ст.191 КК України. та ч.3 ст.27, ч.1 ст.366 КК України

На підставі вищевикладеного слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного.

Зважаючи на положення ч.2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, яке не було тимчасово вилучене, суд вважає за необхідне розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення його власника.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Слідчий надав до суду заяву ро розгляд справи без його участі, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Дослідивши надані докази приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

30.04.2020 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст27, ч.5 ст.191 КК України. та ч.3 ст.27, ч.1 ст.366 КК України

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності підозрюваного перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :00:005:0163 загальною площею 3,56 га., що розташована за адресою: Полтавська обл., Миргородський р., с/рада. Кибинська.

Крім цього, у власності підозрюваного перебуває причіп ЛЕВ 183121 д.н.з. НОМЕР_1 ШАСІ (РАМИ) Y6Y183121K0000601 синього кольору.

Виходячи із аналізу положень пункту першого частини третьої статті 132 КПК України , статті 170 КПК України, слідчий, прокурор в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, в якому особі оголошено про підозру, має довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.
Розглядаючи клопотання слідчого по суті, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, із змісту клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, вбачається, що зазначені обставини підозри, які інкримінуються ОСОБА_4 мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Санкція ч. 5 ст. 191 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 передбачає конфіскацію майна.

З огляду на ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
В рішенні «Раймондо проти Італії», скарга 12954/87, 22 лютого 1994 року ЄСПЛ зазначив: « п.27. …арешт, поза сумнівом, застосували як проміжковий захід, що має забезпечити - в разі - необхідності - подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності. Такий захід виправданий і не можна стверджувати, що накладення арешту на цій стадії провадження було непропорційне поставленій меті.
Суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та його задоволення.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

ухавалила:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_2 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 08.05.2019 про арешт майна задовольнити
Накласти арешт шляхом заборони його відчуження на зазначене в клопотанні майно підозрюваного, а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :00:005:0163 загальною площею 3,56 га., що розташована за адресою: Полтавська обл., Миргородський р., с/рада. Кибинська.

- причіп ЛЕВ 183121 д.н.з. НОМЕР_1 ШАСІ (РАМИ) Y6Y183121K0000601 синього кольору, що перебувають у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1