Єдиний унікальний номер 205/6370/19
№ 205/6370/20
№ 1-кс/205/709/20
УХВАЛА

12 травня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04.03.2019 року за № 0000032, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2020 року до суду надійшло зазначене клопотання, в якому прокурор посилався на те, що в провадженні Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 04 березня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 та ч. 5 ст. 191 КК України.

У своєму клопотанні прокурор просив накласти арешт на автомобіль марки Hyundai Accent, чорного кольору, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ, синього кольору, 1986 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , автомобіль марки VOLVO XC 60, чорного кольору, 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , власником яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є директором ПП «Фенікс».

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, однак їх неявка згідно вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Аналіз зазначених норм закону з урахуванням інших положень законодавства, викладених у Главі 15 КПК України та загальних засад кримінального провадження свідчить про те, що розгляд клопотання про арешт майна передбачає встановлення відповідності змісту клопотання вимогам, визначеним ст. 171 КПК України та в разі їх дотримання, встановлення обставин, які підлягають з`ясуванню.

На підставі ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Виходячи із змісту клопотання і його матеріалів слідує, що до клопотання додано інформацію з бази даних АМТ, відповідно до якої за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на автомобіль марки VOLVO XC 60, чорного кольору, 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , в той час як у клопотанні слідчий просить накласти арешт, зокрема, на автомобіль марки VOLVO XC 60, чорного кольору, 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Вказані розбіжності унеможливлюють накладення арешту на автомобіль.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Частиною 2 ст. 37 КПК України передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, зазначених ч. ч. 4, 5 ст. 36, ч. 3 ст. 37, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341 КПК України.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Отже, виходячи із зазначених положень кримінального процесуального закону, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст. 36 КПК України, у кримінальному провадженні, є обов`язковою.
Така ж правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 754/7062/15к та від 11 лютого 2020 року у справі № 761/33311/15к, відповідно до яких витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Слідчий суддя зауважує, що в матеріалах даного клопотання відсутня постанова про призначення прокурора, що є недопустимим.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання старшого слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04.03.2019 року за № 0000032, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, підлягає поверненню для усунення вищезазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-172 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04.03.2019 року за № 0000032, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 для усунення зазначених недоліків, встановивши строк для їх усунення у сімдесят дві години.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1