Справа № 492/344/20
Провадження № 1-кп/492/84/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені суду м. Арциз обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, громадянина України, середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 23.10.2014 р. Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 296 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на два роки;
- 27.07.2015 р. Саратським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання до чотирьох років семи місяців позбавлення волі;
- 18.02.2016 р. Малиновським районним судом м. Одеси переглянуто вирок та в силу ч. 5 ст. 72 КК України зараховано з 16.02.2015 р. по 27.08.2015 р.
Звільнено 07.03.2019 р. по відбуттю терміну покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Арцизького районного суду Одеської області 16 березня 2020 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000042 від 07 лютого 2020 року, відносно ОСОБА_5 разом з угодою від 13 березня 2020 року про визнання винуватості, підписаною прокурором і обвинуваченим.
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
Так, приблизно 02.02.2020 року о 22 годині 30 хвилин, точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 при раптовому виниклому умислі на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 умисно, через решітку проліз до балкону та через незачинені двері проник до квартири АДРЕСА_3 зазначеного будинку, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: холодильник марки «NORD», ДХ-428-7-010, б/у, вартістю 3000,00 грн. Після чого, ОСОБА_5 з місця злочину зник, а викраденим майном розпорядився на свій розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 3000,00 грн.
Наведені умисні дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, щиро розкаявся.
ОСОБА_5 також погодився із прокурором на призначення йому покарання за це кримінальне правопорушення (злочин), у вигляді позбавлення волі на строк три роки, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, іспитовий строк один рік шість місяців.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.
Так, кримінальне правопорушення (злочин), у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, оскільки санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання, обґрунтування наявності кількох пом`якшуючих обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), наслідків затвердження та невиконання угоди.
Обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 474 КК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду.
Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.
Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у проваджені зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.
Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов потерпілим у кримінальному провадженні не заявлено.
В силу ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави підлягають стягненню з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експерта, який проводив товарознавчу експертизу у наявному кримінальному провадженні на суму 1634,40 грн.
Суд не вирішує питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України так як речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 березня 2020 року між прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000042.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13 березня 2020 року покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік шість місяців, який обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 13 травня 2020 року.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) гривні 40 копійок.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КК України до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1