ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/3650/19 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження 11-кп/818/1475/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА
Іменем України

12 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 18.12.2019 стосовно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.
Суд першої інстанції взяв до уваги характеристику засудженого, тяжкість злочину, за яке його засуджено та дійшов висновку, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення. Інші позитивні відомості про засудженого ОСОБА_7 цього висновку суду не спростовують. Виконання ним обов`язків і дотримання правил поведінки, самі по собі не можуть служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини, Крім того, за рішенням суду має позов на суму 2639грн., з яких погашено лише 500грн. Також суду не надано доказів про те, що в особистості засудженого відбуваються позитивні зміни, які створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки.

В апеляційній скарзі засуджений просить переглянути ухвалу, оскільки він повністю виплатив цивільний позов та визнає свою провину.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги; засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 04.05.2017 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 11.03.2017 по 13.03.2017 Початок строку 01.11.2017 кінець строку 26.10.2020.
З характеристики на засудженого від 17.12.2019 та матеріалів його особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі перебуває з 01.11.2017 року. За час утримання в Сумському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо режим тримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав. З 07.12.2017 лікувався та відбував покарання в Покровській виправній колонії (№ 17). За час відбування покарання в установі режим тримання не порушував, тому стягнень не мав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці мав одне заохочення. З 05.03.2018 утримувався в Сумському слідчому ізоляторі. За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим тримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав. У зв`язку із захворюванням на туберкульоз легень 17.04.2018 прибув до Покровської виправної колонії (№17). За час лікування та відбування покарання в установі характеризується посередньо, намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, під впливом адміністрації установи частково залучається до робіт по благоустрою, має п`ять заохочень, стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи через особисту неорганізованість. До виконання робіт із благоустрою установи залучається, але тільки під впливом адміністрації. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних переговорів. За рішенням суду має позов на суму 2639 гривень, з яких погашено 500 гривень, виконавчі листи до установи надходили. За висновком характеристики засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, та своєю сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого засуджений ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.
Станом на час подання клопотання 09.12.2019, з урахуванням застосування до засудженого положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року, засуджений відбув більше двох третин строку покарання призначеного за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 04.05.2017.
При апеляційному розгляді справи, судом встановлено, що засуджений характеризується позитивно, до праці ставиться добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що неодноразово заохочувався, стягнень не має, залучається до робіт із благоустрою установи, вину у скоєному визнав, завдану злочином шкоду відшкодовує.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При розгляді справи в суді першої інстанції були недостатньо вивчені та враховані дані про особу засудженого, його ставлення до праці, наявність заохочень, відсутність стягнень та всупереч положенням ст. 81 КК України, роз`ясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», прийнято рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 від відбуття покарання.
Посилання районного суду в оскаржуваній ухвалі на відсутність підстав для задоволення клопотання у зв`язку з тим, що 15.11.2019 установою виконання покарань розглядалось питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення та засудженому було відмовлено у представлені матеріалів до районного суду щодо умовно-дострокового звільнення як особі, яка не довела свого виправлення, а повторно питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким може бути вирішено не раніше ніж 6 місяців з дня винесення рішення про відмову, не ґрунтується на законі.
Так, згідно з ч. 7 ст. 154 КВК України, у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
З наведеної норми закону вбачається, що особа, якій відмовлено виключно судом у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, впродовж певного періоду часу не може повторно звертатися з цього питання.
Клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення судом розглядалося вперше, відмова установи виконання покарань у внесенні подання до суду про умовно-дострокового звільнення не перешкоджає самостійному зверненню особою із відповідним клопотанням до суду ч. 1 ст. 539 КПК України.
Враховуючи, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; фактично відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, апеляційний суд вважає за необхідне звільнити засудженого умовно-достроково від відбування покарання.
У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а по справі апеляційним судом постановлюється нова ухвала.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 18.12.2019 відносно ОСОБА_7 скасувати.
Заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 на невідбутий термін 7 місяців 14 днів.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді