ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю учасників судового провадження:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000060 від 21.01.2019 року за апеляційними скаргами заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 та прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_8 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, за ч.1 ст.289 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2019 року ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України без визначення виду та міри покарання.

На підставі ст.105 КК України звільнено неповнолітню ОСОБА_9 від покарання із застосуванням заходів виховного характеру строком на 1 рік у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, а саме: заборонити виходити з дому з 22 год. до 06 год. без супроводу батьків або осіб, яких вони замінюють; не відвідувати громадські місця, в яких продаються алкогольні напої; не змінювати без згоди суду місце проживання.

Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи апелянтів.
На вказану ухвалу заступник прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок, визнати ОСОБА_9

_____________________________________________________________________________________
ЄУНСС: 723/1275/19
Провадження №11-кп/822/37/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст.289 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.189 КК України та на підставі ст.105 КК України звільнити від відбування покарання і застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої до досягнення нею повноліття, а саме: заборонити перебувати поза домівкою з 22 год. до 06 год. без супроводу батьків або осіб, яких вони замінюють; не відвідувати громадські місця, в яких продаються алкогольні напої; не змінювати без згоди органу, що здійснює контроль та нагляд за поведінкою неповнолітньої, місце проживання.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково визначив строк застосування примусових заходів виховного характеру в один рік, оскільки 02 червня 2020 року ОСОБА_11 досягне повноліття, і такі заходи не можуть застосовуватися до неї як повнолітньої особи.

Крім цього, зазначає, що у резолютивній частині вироку суд першої інстанції зазначив неповнолітній ОСОБА_9 обов`язок не змінювати без дозволу суду місце проживання, цим самим поклавши на суд не притаманну йому функцію, яка згідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», віднесена до повноважень органу, який здійснює нагляд за неповнолітньою особою.

Прокурор Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку районного суду в частині звільнення від відбування покарання та просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 за ч.1 ст.289 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки та звільнити від відбування покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку районного суду, ОСОБА_9 21.01.2019 року приблизно о 11 год. 30 хв., скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника транспортного засобу, підійшла до автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», 1981 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що знаходився неподалік буд. АДРЕСА_2 , який належить мешканцю міста Сторожинець, Чернівецької області ОСОБА_12 , діючи всупереч волі власника цього транспортного засобу, скориставшись наявністю ключів в замку запалювання та незачиненими водійськими дверцятами, сіла за його кермо, завела двигун та рушила з місця, поїхавши на вулицю Б. Хмельницького м. Сторожинець, де в подальшому була виявлена працівниками поліції.

Позиції учасників судового провадження.
До початку апеляційного розгляду на адресу апеляційного суду надійшла заява прокурора ОСОБА_8 , в якій прокурор просить прийняти відмову від своєї апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження у цій частині.
Прокурор підтримав подану апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 та просив її задовольнити з наведених у ній підстав та не заперечив проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 у зв`язку із його відмовою від апеляційної скарги.

Захисник, не заперечив проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 , оскільки вона не погіршує правове становище обвинуваченої ОСОБА_9 та не заперечив проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 у зв`язку із його відмовою від апеляційної скарги.

Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, заслухавши учасників судового засідання у судових дебатах, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ст.403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку із відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Враховуючи те, що учасники судового розгляду не заперечують проти задоволення поданого клопотання про закриття апеляційного провадження, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження в частині апеляційної скарги прокурора ОСОБА_8 у зв`язку із відмовою апелянта від апеляційної скарги.
Обвинувачена та її законний представник у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Оскільки в апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_7 не ставиться питання про погіршення правового становища обвинуваченої, а прокурор та захисник не заперечили проти судового розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченої та її законного представника, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вищевказаних вимог районний суд не дотримався у повній мірі.

Згідно ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК України, тривалість примусових заходів виховного характеру, встановлюється судом, який їх призначає.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк.

Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього. На практиці обмеження дозвілля чи інші особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього можуть установлюватися на декілька місяців, що пов`язано, наприклад, із необхідністю пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії, токсикоманії, позбутися інших шкідливих для здоров`я звичок або закінчити навчання в школі, одержати професійні навики та працевлаштуватися (іноді - і на певний період після цього).

З системного аналізу вищевказаних положень вбачається, що примусові заходи виховного характеру можуть бути застосовані виключно до неповнолітньої особи.

Разом з цим, встановлено, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому 02 червня 2020 року вона досягне повноліття, що унеможливить застосування до неї вищевказаних заходів.

За таких обставин, районним судом помилково визначено строк застосування примусових заходів виховного характеру в один рік, що підлягає зміні у ході апеляційного розгляду.

Крім цього, у резолютивній частині вироку суд першої інстанції зазначено про заборону неповнолітній ОСОБА_9 не змінювати без згоди суду місце проживання.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», таку згоду має надавати орган, що здійснює контроль та нагляд за поведінкою неповнолітньої особи.

Оскільки суд не є органом, уповноваженим здійнювати контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, така вказівка у резолютивній частині вироку суду першої інстанції є помилковою, а тому також підлягає зміні у ході апеляційного розгляду.

Згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для зміни судового рішення суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно п.4 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі змінити вирок, якщо така зміна не погіршує становища обвинуваченого.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження в частині апеляційних вимог апеляційної скарги прокурора ОСОБА_8 підлягає закриттю у зв`язку із відмовою апелянта від апеляційної скарги, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок районного суду зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:
Прийняти відмову апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження в частині апеляційної скарги прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України змінити.

Визнати ОСОБА_9 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

На підставі ст.105 КК України неповнолітню ОСОБА_9 звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, до досягнення нею повноліття, а саме: заборонити перебувати поза домівкою з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. без супроводу батьків або осіб, яких вони замінюють; не відвідувати громадські місця, в яких продаються алкогольні напої; не змінювати без згоди органу, що здійснює контроль та нагляд за поведінкою неповнолітніх, місце проживання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

23.01.2020 року
(дата засвідчення копії)