Ухвала

10 березня 2020 року

м. Київ
справа № 233/514/16-к
провадження № 51-368 зр 17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора у кримінальному провадженні заступника військового прокурора Донецького гарнізону ОСОБА_6 про роз`яснення постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
встановив:
Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 лютого 2019 року частково задоволено касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 та спільну касаційну скаргу захисника ОСОБА_10 і засудженого ОСОБА_7 . Скасовано вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України щодо ОСОБА_9 і призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
У заяві прокурор ставить питання про роз`яснення зазначеного рішення суду, оскільки воно є для нього незрозумілим в частині застосування норм матеріального права та просить роз`яснити за якими статтями Розділу ХІХ КК України «Злочини проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини)» мають кваліфікуватися дії військовослужбовців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за обставин встановлених судом першої інстанції, які вчинили загальнокримінальні злочини.
Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що у роз`ясненні постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 лютого 2019 року слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Як убачається з тексту постанови суду касаційної інстанції від 05 лютого 2019 року, вона складена у відповідності до вимог ст. 442 КПК України з посиланням на норми діючого кримінального процесуального закону, а також закону України про кримінальну відповідальність, викладена чіткими зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння її точного змісту.
В своїй заяві прокурор, по суті, просить суд касаційної інстанції дати правову оцінку діям ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та зазначити норми закону України про кримінальну відповідальність, за якими слід кваліфікувати дії останніх. Проте, у мотивувальній частині постанови суду касаційної інстанції детально викладені мотиви, з яких виходив суд касаційної інстанції при прийнятті рішення і положення закону, якими він керувався, як того вимагає п. 2 ч. 1 ст. 442 КПК України.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що підстав для роз`яснення постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 лютого 2019 року не вбачається.
Подана прокурором у кримінальному провадженні заява про роз`яснення судового рішення суду касаційної інстанції, по суті, є заявою, в якій він намагається делегувати суду обов`язки, покладені кримінальним процесуальним законом на органи державного обвинувачення, через передбачену ст. 380 КПК України можливість роз`яснення судового рішення.
Керуючись статтями 380, 441 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити прокурору у кримінальному провадженні заступнику військового прокурора Донецького гарнізону ОСОБА_6 у роз`ясненні постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3