ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/763/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року Херсонський апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10
перекладача: ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001325 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 травня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6,12,13 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Із виділених матеріалів кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції, вбачається, що у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6,12,13 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001325.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 травня 2020 року продовжено відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 діб до 12.07.2020 року включно.
В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять скасувати оскаржувану ухвалу суду, оскільки вважають її незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм процесуального права. Зазначають, що під час судового розгляду їм призначався перекладач, проте судове засідання 13.05.2020 року проводилось за його відсутності, а тому порушено їх право на захист, а також вказують про відсутність належного обґрунтування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити їх без задоволення, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку. Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. Участь перекладача у кримінальному провадженні зумовлена конституційною засадою рівності перед законом і судом (ч. 2 ст. 24 Конституції України, ст. 10 КПК), за якою, серед іншого, не допускається привілеїв чи обмежень (в т. ч. й у процесуальних правах, передбачених КПК) за мовними ознаками. Проявом принципу «рівності можливостей», згідно з яким кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом, розглядаються й права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, закріплені у підпунктах «а», «е» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенції): а) бути негайно i детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер i причину обвинувачення проти нього; e) якщо він не розуміє мову, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, - отримувати безоплатну допомогу перекладача. Згідно зі ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом (частини 1 і 3). Залучення перекладача для проведення процесуальних дій має на меті забезпечити особам, які беруть участь у кримінальному провадженні та не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, можливість користуватися рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють (п. 18 ч. 3 ст. 42, п. 9 ч. 1 ст. 56, п. 11 ч. 3 ст. 64-1, п. 4 ч. 1 ст. 66 КПК). Відповідно ж до ч. 6 ст. 22, ч. 3 ст. 26 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами. Окрім того, одним із прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, є право на захист, закріплене в п.п. «с» п. 3. Воно становить одну з основоположних засад справедливого судового розгляду. Цей пункт ст. 6 Конвенції кореспондується зі ст. 59 Конституції та ст. 20 Кримінального процесуального кодексу України. Стаття 7 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на засадах забезпечення права на захист. Як вбачається з виділених матеріалів провадження, постановою слідчого від 11.06.2018 року під час досудового розслідування у вказаному провадженні було призначено перекладача. В судових засіданнях суду першої інстанції в якості перекладачів приймали участь ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Проте, відповідно до аудіозапису судового засідання від 13.05.2020, наявному на технічному носії інформації, під час розгляду кримінального провадження за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розгляд здійснювався за відсутності перекладача. Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що проведення судового в суді першої інстанції за відсутності перекладача призвело до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей»), права особи на захист та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень ст. 6 Конвенції. Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Так, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинувачених, вказав на необхідність продовження такого строку на 60 діб та зазначив датою закінчення дії такого строку 12.07.2020 року. З таким висновком суду також не можна погодитись, оскільки, за умови продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з дати постановлення ухвали судом першої інстанції 13.05.2020 року, датою закінчення такого строку мало би бути 11.07.2020 року. Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Згідно з п.4 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу. Проаналізувавши доводи апеляційних скарг, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою постановлена із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а відтак не може бути визнана законною та підлягає скасуванню відповідно до п. 3 ч 1 ст. 409, ч 1 ст. 412 КК України з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції. При постановленні нової ухвали, колегія суддів враховує наступне. Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам. Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання (продовження) запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого. Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Як видно із виділених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкція, найтяжчого з яких, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі. Окрім того, з матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі корисливої спрямованості. Наразі обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого через незначний проміжок часу після звільнення із установи виконання покарання по відбуттю строку покарання за попереднім вироком. Перелічені відомості вагомо свідчать про продовження існування ризику вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення, а тому суд правильно врахував вказані обставини приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З виділених матеріалів кримінального провадження вбачається також, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані, законного джерела доходів не мають, суспільно-корисною діяльністю не займаються, дітей чи утриманців не мають, а відтак у обвинувачених відсутні міцні соціальні зв`язки, які б могли слугували запорукою належної процесуальної поведінки. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, а також недоведеність наявності у них міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця проживання у ОСОБА_7 , свідчить про ймовірність продовження існування на цій стадії кримінального провадження ризику переховуватися від суду. Окрім того, про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свідчить те, що вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб. Відомості про особу обвинувачених у сукупності з іншими обставинами, що підлягають врахуванню відповідно до положень ст. 178 КПК України доводять, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, не зможе запобігти наявним ризикам. Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення має забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»). Саме продовження строку тримання під вартою до обвинувачених, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419, КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 травня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6,12,13 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів з 13.05.2020 року по 11.07.2020 року включно.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити на 60 днів з 13.05.2020 року по 11.07.2020 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2 / ОСОБА_3 / ОСОБА_4