Справа № 382/188/16-к
Номер провадження: 1-кп/365/6/20
В И Р О К

іменем України

25.03.2020 смт. Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар

судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000450 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тетіїв Київської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , із базовою вищою освітою, працездатного, непрацюючого, одруженого,

раніше судимого вироками Васильківського районного суду Київської області від 29.10.1997 за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року до 1 року позбавлення волі та від 27.01.1999 за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі, Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.02.2001 за ч. 2 ст. 215-3 КК України 1960 року до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2008 за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 1 рік, Яготинського районного суду Київської області від 11.08.2009 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 129, ст.ст. 70, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, Подільського районного суду м. Києва від 16.04.2013 за ч. 2 ст. 289, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
цивільних позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 в напрямку до центра міста по вулиці Незалежності в м. Яготин Київської області 9 вересня 2015 року приблизно о 22 годині 25 хвилин, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом та поліса обов`язкового страхування, керував технічно справним мотоциклом марки «МТ-10.36», номерний знак НОМЕР_1 , та порушив вимоги, зокрема п. 1.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), відповідно до якого установлено правосторонній рух транспортних засобів, п. 1.5 ПДР, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, підп. «а» та «ґ» п. 2.1 ПДР, відповідно до яких водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підп. «б» п. 2.3 ПДР, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п. 10.1 ПДР, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, п. 12.1 ПДР, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та п. 12.3 ПДР, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відтак ОСОБА_3 під час руху проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не переконавшись у безпечності виконуваного маневру, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21703», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою розладу здоров?я понад 21 добу.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.2, 1.5, підп. «а», «ґ» п. 2.1, підп. «б» п. 2.3, п.п. 10.1, 12.1 та 12.3 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин вчинено з необережності як щодо його дій при порушенні правил безпеки руху, так і щодо ставлення винного до наслідків, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, впродовж певного часу визнавав повністю та показав, що 9 вересня 2015 року він вдома займався ремонтом автомобіля. До нього приїхали на мотоциклі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з якими він вживав алкогольні напої. Потім він попросив ОСОБА_10 відвезти його до власниці автомобіля, якого він ремонтував. Коли вони поверталися, ОСОБА_10 ще випив, відтак був настільки п`яним, що не міг керувати мотоциклом та вони почали з нього падати. Тому він сів за кермо мотоцикла «МТ-10». Приблизно о 22 годині 30 хвилин із пассажиром ОСОБА_10 акуратно переїхав пішохідний перехід та став набирати швидкості. Назустріч рухався автобус, до якого через дорогу раптово побіг хлопець, тому він скерував мотоцикл ближче до автобуса, який паркувався, щоб уникнути наїзду на людину. Таким чином виїхав на зустрічну смугу руху. У цей час побачив фари автомобіля ОСОБА_12 та почув нецензурну лайку ОСОБА_10 . Після цього він нічого не пам?ятає. Прийшов до свідомості у лікарні. Посвідчення водія він не отримував. Отримував посвідчення тракториста-машиніста. У скоєному розкаювався, жалкував, що сів за кермо у стані алкогольного сп?яніння. Потерпілому відремонтував мотоцикл. Цивільним позивачам завдану шкоду не відшкодував. Визнавав частково позови цивільних позивачів, зокрема ОСОБА_8 - у частині завданої матеріальної шкоди у розмірі 1740,98 грн та понесених витрат на правову допомогу - 1000,00 грн, ОСОБА_9 у частині завданої матеріальної шкоди у розмірі 69161,00 грн, вартість проведеної експертизи - 1200,00 грн та понесених витрат на правову допомогу - 1000,00 грн. Позов прокурора у розмірі 4067,31 грн визнавав повністю.

У подальшому обвинувачений у судовому засіданні 11 березня 2020 року свою вину у вчиненому повністю заперечив, відмовився від своїх показань у тій частині, що він керував мотоциклом, та повідомив, що мотоциклом керував його власник ОСОБА_10 за зазначених ним інших обставин, який возив його по гроші. Тому позови прокурора та цивільних позивачів не визнає повністю. Зміну показань та невизнання себе винним пояснив тим, що ОСОБА_10 попросив його взяти вину на себе, на що він погодився, оскільки вже відбував реально покарання у місцях позбавлення волі. За це ОСОБА_10 обіцяв оплатити послуги захисника та передавати йому передачі, що не виконує. Натепер він не бажає відповідати за винну особу. Він не вміє їздити на мотоциклі, права керування яким не має.

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», дотримання принципу верховенства права є однією з основ демократичного суспільства.
У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі ЄСПЛ) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Згідно з ч. 5 ст. 9 КК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Відповідно до ст. 17 КПК України та (усталеної практики ЄСПЛ), зокрема висновків Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» винуватість має бути доведена поза розумним сумнівом.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин наступні:

?пояснення цивільного позивача ОСОБА_9 , який підтримав заявлений позов повністю та пояснив, що він пред`явив позов до ОСОБА_3 , як водія мотоцикла. До МТСБУ не звертався, оскільки ОСОБА_3 постійно обіцяв відшкодувати завдану шкоду протягом 1-2 місяців, чого до цього часу не виконав. Будь-яких коштів від останнього він не отримав. 69161,00 грн це завдана йому матеріальна шкода, також він поніс витрати на проведення експертизи у розмірі 1200,00 грн та на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. Оскільки він є власником пошкодженого автомобіля, то зазнав й моральної шкоди, яку оцінює у 20000,00 грн. На даний час він користується автомобілем;

?показання свідка ОСОБА_8 , який підтвердив обставину про те, що 9 вересня 2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин він керував автомобілем «ВАЗ 21703», номерний знак НОМЕР_2 , зі швидкістю приблизно 20-30 км/год. У автомобілі перебував на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_13 , на задньому ОСОБА_14 . Поблизу міської ради перед ним рухався рейсовий автобус, який їхав прямо без зупинок. Він не обганяв автобуса, коли раптом на нього із зустрічної смуги руху «вилетів» мотоцикл «МТ-10» із ввімкненими фарами, який у цей момент набрав ще більшої швидкості та здійснив зіткнення з передньою частиною його автомобіля. Будь-якої перешкоди на дорозі водію мотоцикла не було, ніхто дорогу не перебігав. Він не встиг уникнути зіткнення. Водій мотоцикла ОСОБА_3 опинився на лобовому склі автомобіля, де на капоті й заснув. На його думку, ОСОБА_3 не справився з керуванням. ОСОБА_10 перелетів через автомобіль. Він чи його пасажири викликали швидку допомогу. Тієї ночі він відвідав ОСОБА_3 та ОСОБА_10 у лікарні, які перебували у стані алкогольного сп`яніння та нецензурно виражалися. Цивільний позов підтримує повністю. До МТСБУ він не звертався за виплатою страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_3 постійно обіцяв відшкодувати завдану шкоду, чого не виконав. Останній повинен відповідати за позовом, оскільки не впорався з керуванням мотоциклом, який є джерелом підвищеної небезпеки. Внаслідок ДТП він перебував на лікуванні у лікарні, поніс витрати на придбання ліків у розмірі 1740,98 грнта на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн, зазнав моральної шкодияку оцінює у 15000,00 грн.;
?показання свідка ОСОБА_13 , який підтвердив обставину про те, 9 вересня 2015 року приблизно о 23 годині він із ОСОБА_8 та ОСОБА_14 їхав з центра по вулиці Незалежності в м. Яготині на автомобілі «ВАЗ 2170» зі швидкістю приблизно 30-40 км/год. за рейсовим автобусом, який рухався без зупинки. Він перебував на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_8 - за кермом, ОСОБА_14 - на задньому сидінні. Раптово навпроти «мерії» із зустрічної смуги руху на них вискочив мотоцикл «МТ-10», різко прискоривши швидкість. Сталось зіткнення, після чого водій мотоцикла опинився на лобовому склі чи криші автомобіля, пасажир - перелетів через автомобіль та лежав на асфальті. Він не бачив, хто був за кермом мотоцикла, проте із зазначених ним обставин вважає, що це був саме ОСОБА_15 . Потім приїхала швидка та міліція. Він впевнений, що ніхто не перебігав дорогу, оскільки пішоходи були лише на пішохідному тротуарі, на автобусній зупинці людей не було. ОСОБА_15 та пасажир мотоцикла перебували у стані сп`яніння, про що говорили у місті люди, які їх бачили та у подальшому це вияснилося у лікарні. Ці особи були без свідомості, оскільки не рухалися;
? протокол огляду місця ДТП від 9 вересня 2015 року зі схемою та фототаблицями, згідно з яким було встановлено місце ДТП навпроти будинку № 67 по вулиці Незалежності в місті Яготин Київської області,взаємне розміщення транспортних засобів під час ДТП, а також те, що дорожнє покриття асфальтобетонне, було освітлене та сухе. Огляд здійснювався при штучному освітленні, без опадів. Число смуг в напрямку огляду 2, шириною 8,3 м кожна, ширина розділяючої смуги 0,1 м. На проїзній частині нанесені переривчасті лінії повздовжньої розмітки для розділення зустрічних потоків транспорту, білого кольору. Радіус заокруглення відсутній. До проїзної частини примикають праворуч узбіччя, ліворуч узбіччя та автомобільна стоянка, за узбіччям праворуч пішохідна доріжка, ліворуч будинок № 67. Загальний стан видимості дороги, зона видимості елементів проїзної частини з робочого місця водія, із ввімкненим світлом фар, дальнім та ближнім - більше 100 м. Мотоцикл, номерний знак 0905 КХА, розташований на лівій смузі руху на лівому боку. Відстань від осі заднього лівого колеса до смуги дорожньої розмітки - 1,85 м, від осі переднього колеса до даної смуги дорожньої розмітки - 2,15 м. Мотоцикл розташований переднім колесом у напрямку до лівого узбіччя. Автомобіль марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , розташований на лівій смузі руху передньою частиною до вулиці Каштанова алея, вісь переднього лівого та заднього лівого колеса на відстані 0,9 м від смуги дорожньої розмітки та вісь переднього лівого колеса на відстані 4,35 м від передньої вісі колеса мотоцикла. Слідів шин та гальмування не виявлено. Ознаки напрямку руху по розташуванню транспортних засобів. Відокремлені уламки пластмаси, металу розташовані на лівій смузі руху від передньої частини автомобіля до розташування мотоцикла (т.2 а.с.7-15);
?протокол огляду транспортного засобу від 10.09.2015, згідно з яким встановлено, що мотоцикл «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 , отримав пошкодження у вигляді деформації в передній частині: переднього колеса та захисного щитка, розбита передня фара. Пошкоджено стан рульового управління. Гальмівна система у робочому стані. Пошкоджена фара ближнього та дальнього світла (т.2 а.с.16-17);
?протокол огляду транспортного засобу від 10.09.2015, згідно з яким встановлено, що автомобіль «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , отримав пошкодження у передній частині: бампера, частини капоту, правого та лівого крила, декоративної решітки та деформації даху вперед. Стан рульового управління та гальмівної системи в робочому стані. Розбиті ліва передня фара та лобове скло (т.2 а.с.18-19);
?висновок інженерно-транспортної експертизи від 26 листопада 2015 року № 5-01/984, згідно з яким встановлено, що система робочого гальма переднього колеса мотоцикла «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 , на момент огляду знаходився в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма переднього колеса цього мотоцикла перед ДТП, не виявлено. Система робочого гальма заднього колеса мотоцикла на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма заднього колеса мотоцикла перед ДТП, не виявлено. Рульове керування мотоцикла на момент огляду знаходиться в технічно несправному, непрацездатному стані через руйнацію елементів кріплення керма, внаслідок чого кермо не зафіксоване на своєму місці (т.2 а.с.34-36);
? висновок інженерно-транспортної експертизи від 25 листопада 2015 року № 5-01/985, згідно з яким встановлено, що система робочого гальма автомобіля «ВАЗ 21703», номерний знак НОМЕР_2 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. Рульове керування цього автомобіля на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля на момент огляду, знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено (т.2 а.с.43-46);
? висновок інженерно-транспортної експертизи від 2 грудня 2015 року № 5-01/983, згідно з яким встановлено, що в момент первинного контакту автомобіль «ВАЗ 21703», номерний знак НОМЕР_2 , контактував передньою частиною (передній бампер, номерний знак, передня панель та капот в центральній частині), із передньою частиною мотоцикла «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 (кероване колесо, грязевий щиток та передня вилка). В момент первинного контакту повздовжні вісі автомобіля та мотоцикла були розташовані приблизно паралельно при зустрічних напрямках руху. Зіткнення автомобіля та мотоцикла відбулось на смузі руху в напрямку до вулиці П. Алея (т.2 а.с.53-57);
? висновок судово-медичної експертизи від 26 листопада 2015 року № 119/д, згідно з яким у ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: осколковий перелом лівого надколінника, гематоми повік обох очей, які характерні для дії тупого твердого предмету, або при ударі об такий, за давністю можуть відповідати терміну, вказаному в постанові, а саме, 9 вересня 2015 року. Виявлені тілесні ушкодження могли виникнути за обставин, на які вказано в постанові слідчого (внаслідок ДТП в результаті виїзду мотоцикла на зустрічну смугу руху). Осколковий перелом лівого надколінника відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою розладу здоров`я понад 21 добу. Гематоми повік обох очей відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.2 а.с.67-68);
?протокол огляду транспортних засобів від 16.12.2015, відповідно до якого встановлено, що мотоцикл марки «МТ-10.36», номерний знак НОМЕР_1 , поверхні якого пофарбовані в чорний колір, має сліди деформації в передній частині, а саме, переднє колесо, кермо, передня вилка, захисні щитки, розбиті передня фара, панель приладів. Автомобіль марки «ВАЗ-21703», номерний знак НОМЕР_2 , має пошкодження в передній частині, а саме, капота, переднього бампера, передніх правого та лівого крила, радіатора, деталей моторного відсіку. Розбито лобове скло (т.2 а.с.92-95);
?висновок інженерно-транспортної експертизи від 26 січня 2016 року № 8-02/54, відповідно до якого встановлено при умові, що пішохід перетинав проїзну частину та створював небезпеку для руху водію мотоцикла «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 , то водій цього мотоцикла повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР. При умові, що пішохід не створював небезпеки для руху водію мотоцикла «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 , останній повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 1.2 та 10.1. ПДР. Експертним шляхом спростувати чи підтвердити показання водія мотоцикла «МТ-10.36», номерний знак НОМЕР_1 , в частині технічної спроможності щодо застосування маневру в момент виявлення пішохода на проїзній частині, не надається можливим. При умові, що пішохід перетинав проїзну частину та створював небезпеку для руху водію мотоцикла «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 , останній мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21703», номерний знак НОМЕР_2 , для чого йому необхідно було виконати вимоги п. 12.3 ПДР. При умові, що пішохід не створював небезпеки для руху водію мотоцикла «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 , останній мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21703», номерний знак НОМЕР_2 , для чого йому необхідно було виконати вимоги п.п. 1.2 та 10.1 ПДР. За даних дорожніх обставин водій автомобіля «ВАЗ-21703», номерний знак НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР. Однак своїми односторонніми діями водій автомобіля «ВАЗ-21703», номерний знак НОМЕР_2 , не мав технічної можливості попередити зіткнення з мотоциклом «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 , в зв`язку з тим, що навіть зупинка його автомобіля не виключала можливості зіткнення, так як мотоцикл «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на смугу зустрічного руху і до зіткнення не гальмувався (т.2 а.с.106-109);
?звіт автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу автомобіля «ВАЗ-21703», номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу деталей цього автомобіля становить 69160,64 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП склав 50102,00 грн (т.3 а.с.43-84), вартість послуг зі складання вказаного звіту становить 1200,00 грн (т.3 а.с.40);
?свідоцтво про реєстрацію автомобіля ВАЗ 2170, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 (т.3 а.с.65), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» (т.3 а.с.77);
?зберігаючі розписки ОСОБА_9 на автомобіль ВАЗ 21703, номерний знак НОМЕР_2 , та ОСОБА_10 на мотоцикл «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 (т.2 а.с.97, 98).

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Змагальність сторін у цьому кримінальному провадженні забезпечується стороною обвинувачення та захисту. Державне обвинувачення підтримується у суді прокурором, а захист обвинуваченого здійснює захисник на підставі договору.
Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 29.01.2020 щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 29.01.2020 до 28.03.2020.

Також ОСОБА_3 був затриманий з 15 години 00 хвилин 04.04.2019 по 10 годину 12 хвилин 05.04.2019.

За своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах висунутого обвинувачення, керуючись законом, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду поза розумним сумнівом доведено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме, у тому, що він своїми необережними діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, тобто вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує вимоги статей 50 та 65 КК України та керується постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких суд має урахувати ступінь тяжкості, обставини злочину, його наслідки і дані про особу.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд виходить із класифікації злочину відповідно до ст. 12 КК України, який є злочином невеликої тяжкості, також із його особливостей й обставин вчинення, визнаних судом доведеними (одноепізодний закінчений злочин, вчинений одноособово).

Під час судового розгляду обвинувачений давав показання, які змінював, спочатку визнавав свою вину у вчиненому повністю, проте у подальшому змінив таку свою позицію та не визнає себе винуватим, перекладаючи вину на потерпілого. Ухилявся та переховувався від суду. Ухвали суду про застосування щодо нього приводів неодноразово не виконувалися, оскільки останній був відсутній по місцю проживання, тому двічі був оголошений судом у розшук. Відтак ОСОБА_3 не сприяв швидкому встановленню усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Натомість такі його дії призвели до затягування розгляду кримінального провадження.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд з`ясував, що він раніше неодноразово судимий, вчинив цей злочин у період іспитового строку, під час судового розгляду цього кримінального провадження йому було повідомлено про підозру та пред`явлено обвинувачення у двох інших кримінальних провадженнях, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,має незадовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є працездатним, будучи особою працездатного віку, у трудових відносинах не перебуває, до затримання не працював, не має постійного законного джерела доходу, по місцю проживання характеризується негативно, має сім`ю, двох дітей та матір похилого віку.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 05.06.2019 № 220 встановлено, що ОСОБА_3 страждає та страждав під час, коли були скоєні інкриміновані йому дії на розлад особистості (психопатію). Під час скоєння інкримінованих йому дій міг та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом примусових заходів медичного характеру не потребує. Страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю і потребує лікування від алкогольної залежності. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено (т.4 а.с.138-139).
Потерпілий ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судових засідань, один раз з`явився у судове засідання, після чого подав письмову заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, що є його правом. Щодо призначення міри покарання обвинуваченому, то покладається на розсуд суду

Потерпілий цивільний позов не заявив, оскільки не має будь-яких претензій до обвинуваченого (т.2 а.с.75).Відтак потерпілий не був допитаний судом.

З огляду на викладене, в силу ст.56 КПК України давати пояснення, показання є правом потерпілого. Отже здійснення судового провадження без його участі не є порушенням його прав, враховуючи, що він за зазначеною у обвинувальному акті адресою не проживає та відсутній, що вбачається із повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень на його адресу. Із зазначених причин йому не був вручений обвинувальний акт після зміни обвинувачення. У цьому випадку суд, враховуючи тривалий час розгляду кримінального провадження із-за недобросовісної поведінки обвинуваченого, який тримається під вартою, також не вбачає порушення прав потерпілого, оскільки у обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням не ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який би передбачав відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи зменшення обсягу обвинувачення.
Шкода, завдана цивільним позивачам та витрати лікарні, понесені на лікування потерпілого, не відшкодована.

Визнаючи протягом тривалого часу з моменту ДТП свою вину у вчиненні злочину, обвинувачений не вживав заходів для повного відшкодування заподіяної цивільним позивачам матеріальної і моральної шкоди та понесених витрат лікарнею.
Показання свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, суд безпосередньо сприйняв під час судового засідання відповідно до вимог ст. 23 КПК України.
Їхні показання є послідовні, логічні, детальні та відповідають фактичним обставинам справи. Об`єктивність цих показань не викликає сумніву.
Письмові докази були зібрані в ході досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у спосіб, який ґрунтується на вимогах процесуального закону, та були відкриті стороні захисту у порядку, визначеному КПК України.
Зазначені докази узгоджуються між собою, ретельно перевірені та проаналізовані судом в сукупності, відтак суд визнає їх допустимими доказами.
Винуватість ОСОБА_3 , незважаючи на невизнання ним своєї вини, підтверджується сукупністю досліджених і оцінених судом доказів, показаннями свідків зокрема ОСОБА_8 , який був очевидцем та учасником ДТП, керував автомобілем та підтвердив, що мотоциклом керував саме ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 показав, що причиною ДТП стало перебування пішохода на проїзній частині, хоча зазначена обставина спростовується показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Проте навіть за умови, що пішохід міг перетинати проїзну частину та створював би небезпеку для руху водію мотоцикла, останній мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем, для чого йому необхідно було виконати вимоги п. 12.3 ПДР, що встановлено висновком інженерно-транспортної експертизи від 26 січня 2016 року № 8-02/54.

Суд вбачає за необхідне виключити із обвинувачення, встановленого прокурором, обставину про керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, що підтверджується актом судово-токсикологічного дослідження від 17.09.2015 № 259, відповідно до якого при дослідженні крові ОСОБА_3 , відібраної у нього 09.09.2015 спирти та їх ізомери не виявлені (т.2 а.с.110).

Суд також вбачає за необхідне виключити із обвинувачення, встановленого прокурором, порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 2.9 «а» ПДР та прямий причинний зв`язок між цим порушенням та виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду.
Суд оцінює показання ОСОБА_3 у тій частині, що він не керував мотоциклом, критично, як такі, що були вигадані ним як захисні з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Вони суперечать іншим доказам, зібраним у кримінальному провадженні.

Захисник посилається на неповноту судового розгляду, оскільки суд не допитав потерпілого та відмовив у допиті свідка ОСОБА_14 , та на відсутність належних і допустимих доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого діяння, вказує на відсутність підстав для постановлення обвинувального вироку.
Стосовно потерпілого суд навів доводи вище.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК.
Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Частина 11 ст. 290 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
Згідно з ч. 12 ст. 290 КПК України у в разі, якщо сторона кримінального провадження не здійснила відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Проте сторона захисту не відкрила стороні обвинувачення у порядку, визначеному ст. 290 КПК України, доказ у вигляді показань ОСОБА_14 як свідка захисту, тому було відмовлено у задоволенні клопотання захисника про допит цього свідка.
Також захист не надав вагомих доказів, які б спростовували показання свідка ОСОБА_8 , не навів підстав для того, щоб вважати ці докази недопустимими. Разом з іншими доказами ці показання прямо свідчать про винуватість ОСОБА_3 як водія мотоцикла. Показання останнього їх не спростовують.

Вбачається інтерес сторони захисту посіяти сумнів у допустимості окремих доказів та їх достатності, віддалити вирішення справи і таким чином пом`якшити сприйняття гостроти та небезпечності вчиненого, розраховуючи при цьому на уникнення відповідальності обвинуваченим взагалі.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини зобов`язує суд умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитися як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватися залежно від природи (рішення у справі «Руїза Торії проти Іспанії» від 09.12.1994, § 29).
З урахуванням зазначеного вище, беручи до уваги те, що обвинувачений вчинив злочин в іспитовий строк, не став на шлях виправлення, має стійку тенденцію та схильність до вчинення злочинів, підвищену суспільну небезпечність, що свідчить про відсутність самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, та принцип індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про призначення для обвинуваченого необхідного і достатнього, а також і справедливого, для його виправлення та попередження нових злочинів покарання у виді обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки він не має такого права (т.2 а.с.82).
На підставі ст. 71 КК України необхідно до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 16.04.2013 у виді позбавлення волі, застосувавши ч. 1 ст. 72 КК України, на підставі якої перевести менш суворий вид покарання обмеження волів більш суворий вид - позбавлення волі, виходячи із такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту затримання.

Суд не вбачає підстав для застосування примусового лікування обвинуваченого від алкогольної залежності, оскільки ця хвороба не відноситься до хвороб, що становлять небезпеку для здоров`я інших осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Суд при призначенні покарання враховує також правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, відповідно до якої, якщо особа вчинила злочин до 20.06.017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 21.11.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі - Закон № 838-VIII) в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VIII необхідно зарахувати обвинуваченому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили, тобто з 4 квітня 2019 року 15 годин 00 хвилин по 10 годину 12 хвилин 5 квітня 2019 року та з 29 січня 2020 року до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов прокурора Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах Яготинської центральної районної лікарніКиївської до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, необхідно задовольнити повністю та на підставі ст. 1206 ЦК України стягнути із обвинуваченого 4067 грн 31 коп.,оскільки в судовому засіданні доведено, що внаслідок винних дій обвинуваченого потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження та лікувався в травматологічному відділенні Яготинської центральної районної лікарні. На його лікування була витрачена зазначена сума.

Цивільні позови цивільних позивачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до обвинуваченого про стягнення моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково. Враховуючи вимоги розумності, виваженості, справедливості та співмірності, істотні вимушені зміни у життєвих відносинах зазначених позивачів, з врахуванням ступеня винуватості обвинуваченого, глибини і тривалості моральних страждань, характеру та обсягу фізичних та моральних страждань цих осіб, на підставі ст.ст. 23, 1166, 1168 ЦК України вбачається за необхідне стягнути із обвинуваченого на їхню користь завдану шкоду, оскільки суд визнав доведеним, що обвинувачений своїми необережними діями вчинив ДТП.

Внаслідок ДТП ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні з 10.09.2015 по 22.09.2015, на яке за призначенням лікаря витратив грошові кошти у розмірі 1740,98 грн (т.3 а.с.29, 31). Отже ОСОБА_8 була заподіяна моральна шкода із зазначених підстав та у зв`язку із заподіянням йому фізичного болю та психологічних страждань, яку суд оцінює в розмірі 10000,00 грн, який не вбачається явно заниженим.

До стягнення на користь ОСОБА_9 підлягає завдана йому як власникові автомобіля в результаті пошкодження при ДТП матеріальна шкода у розмірі 50102,00 грн, визачена висновком автотоварознавчого дослідження від 10.12.2015, та вартість робіт по незалежній оцінці у розмірі 1200,00 грн, що підтверджується актом прийому-передачі робіт з оцінки майна (т.1 а.с.42).

Отже ОСОБА_9 була заподіяна моральна шкода у вигляді психологічних страждань із зазначених підстав у зв`язку зі зміною його звичайного укладу життя, яку суд оцінює в розмірі 7000,00 грн, який не вбачається явно заниженим.

Суд не вбачає підстав для стягнення матеріальної шкоди в розмірі 69161,00 грн на користь ОСОБА_9 , оскільки така вартість відновлювального ремонту автомобіля була визначена без урахування фізичного зносу деталей (т.1 а.с.43-84).

На підставі ст.ст. 120, 124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого на користь кожного із цивільних позивачів понесені витрати за надання правової допомоги в розмірі по 1000,00 грн, що підтверджено відповідними квитанціями (т.1 а.с.28, 38).

Щодо посилання захисника на можливість звернення цивільних позивачів до МТСБУ щодо відшкодування завданої ДТП шкоди, то суд враховує, що право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.
Потерпіла особа не зобов`язана звертатися до страховика. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.
У задоволенні решти позовних вимог вбачається за необхідне відмовити.

Речові докази автомобіль ВАЗ 21703, номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_9 , та мотоцикл «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_10 , повернути їм як власникам.

Стягнути із обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експертів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 16.04.2013 у виді позбавлення волі, застосувавши ч. 1 ст. 72 КК України, на підставі якої перевести менш суворий вид покарання за цим вироком обмеження волів більш суворий вид - позбавлення волі, виходячи із такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 29 січня 2020 року.
Цивільний позов прокурора Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах Яготинської центральної районної лікарні до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального некомерційного підприємства «Яготинська центральна районна лікарня», ідентифікаційний код в , понесені витрати на лікування потерпілого у розмірі 4067 (чотири тисячі шістдесят сім) грн 31 коп.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 завдану моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп., матеріальну шкоду у розмірі 1740 (одна тисяча сімсот сорок) грн 98 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 завдану моральну шкоду у розмірі 7000 (сім тисяч) грн 00 коп., матеріальну шкоду у розмірі 50102 (п`ятдесят тисяч сто дві) грн 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Речові докази автомобіль ВАЗ 21703, номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_9 , та мотоцикл «МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_10 , повернути їм як власникам.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 2452 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дві) грн 20 коп.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 4 квітня 2019 року з 15 години 00 хвилин по 10 годину 12 хвилин 5 квітня 2019 року та з 29 січня 2020 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити та тримати його під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до набрання вироком законної сили.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 , яка утримується під вартою,- з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1