Провадження №1-кп/761/2125/2019
В И Р О К
іменем України

12 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0004247 від 07.05.2019 р. по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Макіївка Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, 71 КК України до покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 4 місяців арешту, 08 квітня 2019 року звільнений із місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення. Так, 07 травня 2019 року приблизно о 00 годин 45 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в парку імені Т. Шевченка, який знаходиться по бульвару Тараса Шевченка в м. Києві, звернув свою увагу на раніше незнайомого ОСОБА_8 , який сидів на лавці та розмовляв по мобільному телефону. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону марки «IPhoneSE». Реалізуючи свій злочинний умисел, 07 травня 2019 року, приблизно о 00 годин 50 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в парку імені Т. Шевченка, який знаходиться по бульвару Тараса Шевченка в м. Києві, підійшов до ОСОБА_8 та попросив у останнього мобільний телефон «IPhoneSE», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 5 200 гривень, з сім карткою мобільного оператора «Водафон», яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє. Після чого, ОСОБА_8 надав ОСОБА_7 свій мобільний телефон «IPhoneSE». Через деякий час ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_7 з проханням повернути мобільний телефон, однак останній, не зважаючи на вимогу ОСОБА_8 , та усвідомлюючи, що його дії несуть відкритий характер, своїх злочинних дій не припинив, а навпаки, разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що він 07 травня 2019 року, перебуваючи в парку імені Т. Шевченка разом з наглядно знайомим, побачив потерпілого ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та звернувся до нього з проханням надати цигарку. Потім його знайомий почав спілкуватись з потерпілим, а він при цьому попросив потерпілого надати йому мобільний телефон, щоб зробити дзвінок. Потерпілий надав йому свій мобільний телефон «IPhoneSE» та він спілкувався з дівчиною, при цьому відійшов на незначну відстань. В подальшому він побачив, що між його знайомим та потерпілим виник конфлікт, у який він не хотів втручатись, та перейшов на інший бік вулиці. Коли він повернувся, то ані потерпілого, ані його знайомого не було. Вказаний мобільний телефон знаходився у нього декілька тижнів, він сподівався, що потерпілий вийде з ним на зв`язок, але останній не звертався, і потім він заклав телефон у ломбард. Коли до нього приїхали працівники поліції, він відразу розповів про всі обставини та повідомив, де заклав телефон. На початку судового розгляду заперечував кваліфікацію дій за ст.186 КК України, але в подальшому змінив своє відношення, зазначив, що вину у вчиненому визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, просив врахувати стан його здоров`я /наявність тяжкої хвороби/, відсутність претензій з боку потерпілого, наявність на утриманні матері інваліда, з якою вони є вимушеними переселенцями.

Крім визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість підтверджується наступними доказами, а саме:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який суду повідомив, що 07 травня 2019 року після 12 години ночі перебував в парку ім. Т. Шевченка навпроти жовтого корпусу університету ім. Шевченка. До нього звернувся обвинувачений, який був з іншим незнайомим чоловіком, з проханням надати цигарку, яку він надав. Після чого, обвинувачений попросив надати мобільний телефон, щоб зробити телефонний дзвінок, та він добровільно надав. Обвинувачений почав розмовляти по його мобільному та відійшов на деяку відстань, та через якийсь час він звернувся з вимогою повернути мобільний телефон, при цьому ОСОБА_7 почав від нього віддалятись, а в подальшому побіг в бік Бессарабського ринку, наздогнати останнього він не намагався. Після чого він звернувся до чоловіка, який був з ОСОБА_9 , але у них виник конфлікт. В подальшому, він звернувся до поліції з повідомленням про викрадення телефону, та було встановлено особу ОСОБА_9 і телефон було повернуто. Жодних претензій до обвинуваченого він не має;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , допитаного в судовому засіданні, який повідомив, що працює в ломбарді та з обвинуваченим наглядно знайомий. В травні 2019 р. обвинувачений приніс йому мобільний телефон «IPhoneSE». В подальшому до нього прийшли працівники поліції з`ясувати чи наявний мобільний телефон «IPhoneSE», вказали ІМЕІ, оскільки ОСОБА_11 повідомив працівникам поліції, що здав мобільний телефон потерпілого саме до його ломбарду. Потім він впізнав обвинуваченого, як особу, яка здала йому мобільний телефон потерпілого, також вказаний телефон був наданий працівникам поліції.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви від 07.05.2019 року, згідно якого ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві з повідомленням про відкрите викрадення мобільного телефону «IPhoneSE»;

- даними протоколу огляду місця події від 07.05.2019 року з фото таблицею до нього, згідно якого оглянуто ділянку місцевості по вул. Терещенківській, 7 у м. Києві;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 за фотознімком №2, як особу, що 07.05.2019 року біля входу в парк ім. Т. Шеченка, який розташований навпроти будинку №7 по вул. Терещенківській, 7 відкрито заволодів його мобільним телефоном;

- заявою від потерпілого ОСОБА_8 про проходження впізнання з правопорушником за фотознімками;

- товарним чеком, відповідно до якого вартість мобільного телефону «IPhoneSE» складає 5 200 гривень;

- заявою ОСОБА_10 , відповідно до якої останній добровільно видав мобільний телефон «IPhoneSE», сірого кольору який був придбаний ним у наглядно знайомої особи на ім`я ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду предмета від 27.05.2019 року, відповідно до якого в приміщенні ВП №4 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві було оглянуто мобільний телефон «IPhoneSE»;

- розпискою потерпілого ОСОБА_8 про отримання від слідчого мобільного телефону «IPhoneSE», без сім карти;

- повідомлення про підозру від 24.05.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.05.2019 року, з додатком у вигляді DVD-диску, відповідно до якого проводився слідчий експеримент за адресою: вул. Терещенківська, 7 у парку ім. Т. Шевченка у м. Києві;

- постановою про визнання речовим доказом DVD-диску із відеозаписом від 24.05.2019 року, у якому зафіксований експеримент з ОСОБА_7 ,

речовими доказами.

В той же час, суд вважає недоведеним обвинувачення щодо способу заволодіння мобільним телефоном, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_7 вихопив мобільний телефон «IPhoneSE» з рук потерпілого ОСОБА_8 , виходячи з наступного.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що попросив потерпілого надати йому мобільний телефон, щоб зробити дзвінок. Потерпілий надав йому свій мобільний телефон «IPhoneSE» та він спілкувався з дівчиною, при цьому відійшов на незначну відстань, та розуміючи, що його дії носять відкритий характер, з метою заволодіння телефоном пішов в напрямку Бессарабки. В подальшому він повернувся, побачив, що між його знайомим та потерпілим виник конфлікт, у який він не хотів втручатись, та перейшов на інший бік вулиці. Коли він повернувся, то ані потерпілого, ані його знайомого не було, та вказаний телефон залишився у нього.

Крім того, з показань потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні вбачається, що обвинувачений попросив надати мобільний телефон, щоб зробити телефонний дзвінок, та він добровільно надав. Обвинувачений почав розмовляти по його мобільному та відійшов на деяку відстань, та через якийсь час він звернувся з вимогою повернути мобільний телефон, при цьому ОСОБА_7 почав від нього віддалятись, а в подальшому побіг в бік Бессарабського ринку, наздогнати останнього він не намагався.

Зважаючи на викладене, оскільки в судовому засіданні інших даних щодо способу заволодіння обвинуваченим мобільним телефоном, на підставі тих доказів, які були досліджені в суді, судом не встановлено, і такі висновки досудового розслідування також не знайшли свого обґрунтованого підтвердження через відсутність належних та допустимих доказів щодо цього, що в свою чергу, на переконання суду, з урахуванням всього викладеного, не узгоджується з принципом «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати із співіснування достатньо сильних, чітких і взаємно підтверджуючих умовиводів або аналогічних неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03, рішення Європейського суду з прав людини, справа «Авшар проти Туреччини № 25657/94), а тому в цій частині обвинувачення суд вважає недоведеним щодо способу заволодіння обвинуваченим ОСОБА_7 майном потерпілого ОСОБА_8 .

При цьому виключення з обвинувачення цих положень, не змінює кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, та не порушує права на захист обвинуваченого.

Таким чином, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисних діях, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна /грабіж/, вчиненого повторно, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини кримінального провадження та відношення до скоєного обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся.

Також при призначенні покарання ОСОБА_7 судом враховуються дані про його особу, який раніше судимий, в той же час має місце проживання, працював неофіційно, де позитивно характеризується, має тяжкі захворювання, а саме: гепатит С, ВІЛ-інфекцію, на утриманні мати-інваліда ІІ групи.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Також судом враховується думка потерпілого, який вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі, при цьому будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до нього не має в зв`язку з поверненням викраденого майна.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, вищезазначені дані про особу обвинуваченого, який неофіційно працював, характеризується позитивно, його вік та стан здоров`я, наявність на утриманні матері - інваліда ІІ групи, повернення викраденого майна, відсутності претензій з боку потерпілого ОСОБА_14 , суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» підлягає скасуванню.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки 6 /шість/ місяців.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом 2-х /двох/ років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» - скасувати, звільнивши ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

-Мобільний телефон «IPhoneSE», ІМЕІ: НОМЕР_1 , - залишити у власника ОСОБА_8 ;
-CD-R диск, на якому зафіксований слідчий експеримент, - зберігати при матеріалах кримінального провадження №0004247.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя