Дата документу 09.01.2020 Справа № 316/1126/19
судді Запорізького апеляційного суду ОСОБА_1
стосовно ухвали Запорізького апеляційного суду від 09 січня 2020 року у кримінальному провадженні №11сс/807/38/20 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 грудня 2019 року про відмову у накладенні арешту на майно.
Більшістю голосів членів судової колегії вищевказаною ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора було залишено без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Енергодарського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2019 року, якою відмовлено у накладенні арешту на товарно-тваринницький комплекс, який, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, складається з: А-будівлі свинарника; Б-будівлі відгодівлі молодняка; В- будівлі свинарника; Г будівлі свинарника; Д будівлі їдальні; Е - будівлі свинарника; Ж будівлі свинарника; З будівлі свинарника; И будівлі свинарника; К- будівлі складу; Л навісу; М навісу; Н навісу; О навісу; П адмінбудівлі; Р будівлі охорони; С ваговій; Т будівлі ТП, та розташований за адресою: Запорізька область Кам`янсько-Дніпровський район с. Велика Знам`янка, вулиця Водяна, будинок № 53а залишено без змін.
За результатами розгляду апеляційної скарги, керуючись ч.3 ст.375 КПК України, висловлюю окрему думку з таких підстав.
Згідно з матеріалами, доданими до клопотання здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за фактами злочинів з внесеними до ЄРДР правовими кваліфікаціями за ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 364, ч.4 ст. 358 КК України.
Даючи оцінку у даному проваджені щодо правової кваліфікації за ч.4 ст. 190 КК України та піддаючи її сумніву, більшістю суддів від складу суду не звернуто увагу на внесення відомостей до ЄРДР і за іншими кваліфікуючими складами злочинів, чому не дана оцінка, а також не взято до уваги обставини щодо початкової стадії досудового розслідування та виявлення відповідним правоохоронним органом нових злочинних епізодів за первісно внесеним до ЄРДР фактом незаконного заволодіння товарно-тваринницьким комплексом ДП «СГП «Запорізьке».
Не погоджуюсь із висновком слідчого судді та думкою більшості, вважаю доведеним факт приналежності у минулому зазначеного вище товарно-тваринницького комплексу, який складається з багатьох споруд ДП «СГП «Запорізьке».
При цьому, як самі окремі споруди цього комплексу, так і його складові частини, як такі що переданні від ДП «Агроспецсервіс» до ДП «СГП «Запорізьке» підтверджується відповідним актом, наданим прокурором до клопотання (а.с.42-52) та поясненнями допитаного слідчим суддею у якості свідка ОСОБА_2 , який надав пояснення з приводу зайняття ним посади директора ДП «СГП «Запорізьке», у володінні якого перебував згаданий товарно-тваринницький комплекс, який за невідомих обставин перейшов у власність інших осіб.
За наданими відомостями ДП «СГП «Запорізьке» не ліквідовувалося та не здійснювалися заходи щодо припинення діяльності, органом управління є міністерство аграрної політики України (а.с.42). Отже, вказане майно є власністю держави. Інших правочинів щодо реалізації, відчуження майна ДП «СГП «Запорізьке» з 2009 року не значиться (а.с.33).
Матеріали провадження доводять факт вибуття товарно-тваринницького комплексу з володіння ДП «СГП «Запорізьке» і його реєстрацію 17.02.2017 року за фізичною особою ОСОБА_3 (державний реєстратор ОСОБА_4 ) та подальшу реєстрацію вказаного комплексу за ОСОБА_5 за результатами електронних торгів (а.с.25-31).
За даними, які є предметом перевірки органу досудового розслідування певними особами було здійснено фіктивну реєстрацію прав власності на нерухоме майно шляхом надання підроблених документів на ім`я ОСОБА_3 , де було зазначено адресою проживання останнього адресу у м. Запоріжжі.
За наявними у доданих до клопотання відомостями (а.с.33) - ОСОБА_3 на території Кам`янсько-Дніпровського району та м. Енергодар не був зареєстрований, натомість був зареєстрований та території АР Крим та перебуває на ТОТ АР Крим.
За змістом заявленого слідчим, в порядку ст. 170 КПК України, клопотання підставою для накладення арешту на майно зазначено його відповідність критерію речового доказу.
Більшість суддів судової колегії зосередились на зазначені на а.с.4 клопотання відповідності даного майна критерію речового доказу як засобу вчинення злочину, що за наслідком апеляційного розгляду виявлено як помилкове, про що і зазначено ініціатором даного клопотання з уточненням відповідності даного майна як предмету злочину.
При цьому, зауважую, що на а.с. 3 відповідного клопотання слідчий зазначає затребуване до арешту майно у вигляді товарно-тваринницького комплексу ДП «СГП «Запорізьке» саме як предмету кримінально-протиправних дій, що було підтверджено прокурором і при апеляційному розгляді.
Наведене майно безсумнівно відповідає зібраним матеріалам щодо приналежності даного товарно-тваринницького комплексу до речового доказу у даному провадження у якості предмету, що був об`єктом кримінально протиправних дій (ч.1 ст. 98 КПК України).
Метою накладення арешту на майно прокурор вказував необхідність його збереження.
Так, матеріали справи і висловлені прокурором аргументи доводять факт розбирання споруд товарно-тваринницького комплексу та подальшу реалізацію вживаних будівельних матеріалів, що обгрунтовує ризик знищення майна, а сам факт неодноразової перереєстрації даного комплексу за іншими особами підтверджує ризик відчуження майна.
Право власності за ОСОБА_3 на вказаний товарно-тваринницький комплекс, відповідно до свідоцтва про право власності (а.с.25), перейшло на підставі рішення Великознам`янської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 19.05.1998 р. за № 13.
Слідчий суддя аргументовано не взяв до уваги рішення виконавчого комітету Великознам`янської сільської ради народних депутатів Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 19.05.1998 р. № 13 (а.с.9).
Разом з тим, при апеляційному розгляді прокурором наданий документ у вигляді відповіді Державного архіву Запорізької області, зміст якого засвідчує, що 19.05.1998 р. не відбувалося засідання сесії Великознам`янської сільської ради народних депутатів Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області і рішення сесії за № 13 відсутнє, що достатньо переконливо на даному етапі засвідчує обгрунтованність доводів клопотання.
Вказаний документ, який було надано апеляційній інстанції, за вимогами ч.3 ст. 404 КПК України, мав бути прийнятий до уваги судовою колегією як такий, що став відомий після ухвалення оскаржуваного судового рішення, оскільки датований 20.12.2019 року.
Більш того, дані відомості лише підтверджують спроможність доводів, викладених у клопотанні і не встановлюють інших обставин, які не були предметом перевірки.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, одним із видів якого є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
В даному випадку, з огляду на підстави та зміст заявленого клопотання, його безсумнівну доведеність, ефективним для даного провадження є застосування заявленого заходу забезпечення кримінального провадження, а отже задоволення апеляції прокурора. В протилежному випадку це може призвести до втрати майна, ризик щодо цього є вкрай вірогідним.
Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_1