Справа № 694/467/20 Провадження №1-кс/694/189/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу

09.04.2020 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника СВ Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області підполковника поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000271 від 9 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

09.04.2020 начальник СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказує, що в провадженні слідчого відділення Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000271 від 09.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.04.2020 року близько 21:05 год. на автодорозі із сполученням Р-04 «Біла Церква-Тараща-Лисянка-Звенигородка», на відстані близько 1 км від с.Неморож, Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку від м.Звенигородка до с.Неморож Звенигородського району, в порушення вимог п.п. 1.2 та 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з мопедом «Viper» без реєстраційного номерного знаку під керуванням ОСОБА_7 , внаслідок якої ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації лівої ноги. В подальшому від отриманих травм ОСОБА_7 помер в реанімаційному відділенні Звенигородської ЦРЛ.

09.04.2020 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того вказує, щовідповідно до вимог п.4 ч.1ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України, які слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та начальник СВ Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказували на необґрунтованість підозри.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.
В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою, в матеріалах справи є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які свідчать про наявність ознак злочину, а саме: протокол огляду місцевості від 08.04.2020 та план схема до нього; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 09.04.2020; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 09.04.2020; протокол огляду місця події від 09.04.2020; лікарське свідоцтво про смерть від 09.04.2020
Разом з цим сам підозрюваний не заперечує своєї причетності до інкримінованого йому правопорушення.
При цьому надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).
Надаючи оцінку ризикам наведеним у клопотанні слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У клопотанні не наведено достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, особа може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, вчинятиме дії, спрямовані на знищення, спотворення та приховування доказів, які викривають його у вчиненні злочину, перешкоджатиме досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні, шляхом здійснення незаконного впливу на свідків, змушуючи їх свідчити на його користь, вчинюватиме інші кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, можна стверджувати, що подане клопотання є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.
Матеріали клопотання не містять даних про те, що підозрюваний чинить перешкод слідству, навпаки підозрюваний не заперечує своєї причетності до вчиненого. Поведінка підозрюваного не дає підстав вважати, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а прокурором протилежного не наведено.
Частиною 1 ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
У справі «Луценко проти України» Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 19.11.2012 в п. 62 зазначив: «Суд наголошує, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному вище положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04).
ЄСПЛ визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчюс проти Литви» (Jecius v. Lithuania), заява № 34578/97, п. 94, ECHR 2000-IX).
Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).
Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, на порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Беручи до уваги вищевикладене, відсутні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор та начальник СВ не довели наявності таких підстав.
Крім того слідчим суддею взято до уваги, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання де він зареєстрований і зможе перебувати під домашнім арештом. Також слідчий суддя не погоджується з доводами прокурора про відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_5 має батьків і сестру з якою і проживає. Має нейтральну характеристику.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу пересування, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає та можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за адресою проживання.
Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Запобіжний захід обирається в межах строку досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 32, 131, 132, 176 - 178, 181, 183, 184, ч. 2 ст. 187, 188 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод»,-
у х в а л и в:

клопотання начальника СВ Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000271 від 9 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.Застосувати до ОСОБА_5 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати до Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, прокурора та суду за першою вимогою;
- заборонити підозрюваному залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;
Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк запобіжного заходу рахувати протягом 60 діб з 09.04.2020 по 07.06.2020 включно.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити ОСОБА_5 , до його місця проживання - АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.
Строк дії ухвали - до 07.06.2020 р. включно.
Виконання ухвали покласти на прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1