ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/161/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/181/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщення Оріхівського районного суду Запорізької області,
підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)»,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новополтавка Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який не має на утриманні дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 00 год. 20 хв. 20 березня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин.
21 січня 2020 року, приблизно о 22 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , маючи умисел направлений на напад з метою заволодіння чужими майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, зайшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_12 , де шляхом злому вхідних дверей вказані особи проникли до приміщення будинку. Виконуючи свою роль та діючи на досягнення злочинного результату із застосуванням насильницьких дій, які є небезпечними для життя та здоров`я особи, по відношенню до потерпілого, ОСОБА_11 схопив ОСОБА_12 обома руками за шию та почав її стискати, після чого, наніс удар по тулубу, від якого останній впав на живіт, а ОСОБА_10 , діючи в межах спільного злочинного умислу, завдав декілька ударів ногами в область тулуба ОСОБА_12 . При цьому нападники стали вимагати грошові кошти у потерпілого, чим подолали опір та волю останнього. Усвідомлюючи, що потерпілий не матиме змоги чинити будь-який опір, ОСОБА_7 почав обшукувати приміщення будинку, де в одній із кімнат заволодів грошовими коштами в сумі 11 200 грн. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 та ОСОБА_10 вивели з приміщення будинку потерпілого ОСОБА_12 на подвір`я, де останній, самостійно звільнившись від вчинення зазначених насильницьких дій, покинув територію свого домоволодіння, направившись до сусіднього будинку аби повідомити до поліції про вчинений злочин.
Надалі, ОСОБА_11 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , покинули місце вчинення кримінального правопорушення з отриманими незаконним шляхом грошовими коштами та в подальшому були затримані співробітниками поліції із зазначеним майном.
21.01.2020 відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до реєстру досудових розслідувань за № 10000119.
21.01.2020 о 00 год. 20 хв. ОСОБА_7 було фактично затримано, про що об 11 год. 40 хв. складено протокол.
Того ж дня ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, недоведеність ризику продовження злочинної діяльності, а також дійшов до висновку про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявному ризику.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 заперечує наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Зокрема, в матеріалах справи відсутні також дані, які б свідчили про наміри ОСОБА_7 переховуватися від слідства та суду. При цьому захисник стверджує, що суд першої інстанції не встановив ризик переховування підозрюваного від слідства, враховуючи наявність постійного місця проживання в м. Пологи.

На думку адвоката, те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, адже вина підзахисного не доведена у встановленому законодавством України порядку.

Зазначає, що судом не наведено обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а також слідчим суддею не визначено розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Наявність у підозрюваного постійного місця проживання, де він характеризується позитивно, неофіційного працевлаштування, наявність повнолітнього сина, який навчається в університеті, свідчать про стійкі соціальні зв`язки ОСОБА_7 , а тому більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, та встановити мінімальний розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а під час розгляду клопотання підозрюваний повідомив, що займається оформленням документів для виїзду за кордон, що доводить на наявність реального ризику переховування, перевіривши матеріали справи і провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ч. 4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 193 КПК України перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доведеність обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, таким чином взявши до уваги усі обставини, які відповідно до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: наявна обґрунтована підозра, існує передбачений п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри, підтверджуються дослідженими слідчим суддею доказами, що містяться в матеріалах провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 21.01.2020 р.; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 21.01.2020 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 21.01.2020 р.; протоколом від 21.01.2020 р. огляду місця події території АЗС, де було затримано підозрюваних; протокол впізнання особи за фотознімками від 21.01.2020 р. за участю потерпілого ОСОБА_12 , в ході якого він впізнав особу ОСОБА_7 , як одного з осіб, що вчинили відносно нього кримінальне правопорушення.
Таким чином, наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра», тобто наразі існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував вимоги ст. 177 КПК України, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Як обґрунтовано зазначив слідчий суддя, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступень можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Такі ризики слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, або вже вчинював такі дії, як посилається апелянт, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Так, обґрунтована підозра у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також наміри ОСОБА_7 , незважаючи на повідомлення про підозру, у найближчий час покинути територію України, свідчать про існування ризику, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Довід апелянта про те, що слідчий суддя не встановив наявність такого ризику, є безпідставним та суперечить змісту ухвали.

Наявність постійного місця проживання не виключає повністю існування ризику переховування, а є лише однією з обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу.

Твердження адвоката про те, що ОСОБА_7 неофіційно працює, та позитивна характеристика підозрюваного за місцем проживання фактично врахована слідчим суддею при визнанні недоведеним ризику продовження злочинної діяльності.

Наявність у підозрюваного повнолітнього сина не можна вважати сталим соціальним зв`язком, який був би здатним утримати ОСОБА_7 від неналежної процесуальної поведінки чи суттєво зменшити ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Наведені вище обставини у своїй сукупності разом із тяжкістю можливого покарання свідчать про недостатність на початковому етапі кримінального провадження застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Не визначення розміру застави слідчим суддею як альтернативного запобіжного заходу узгоджується із вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, адже ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
За наведеного доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 323/161/20