Справа № 569/9281/20
УХВАЛА

12 червня 2020 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 (далі прокурор), розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне клопотання прокурора в рамках кримінального провадження №0000083 від 12.06.2020 за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст.197-1, ч.3 ст.362 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у клопотанні просить накласти арешт на нерухоме майно - будівля для зберігання інвентарю площею 12,3 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), шляхом заборони здійснювати реєстрацію, перереєстрацію вказаного об`єкта нерухомого майна; клопотання розглянути без повідомлення власника майна, осіб, у володінні яких перебуває майно, їх захисників, представників чи законних представників, з метою забезпечення арешту майна.

Прокурор у клопотанні вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що 02.12.2019 за результатами інвентаризації об`єкту нерухомого майна за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на будинковолодіння загальною площею 94,8 м.кв., у складі якого містилися наступні об`єкти: житловий будинок «А-1», площею 62,2 м.кв., господарська будівля « ІНФОРМАЦІЯ_1 », будівля для зберігання інвентарю « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В подальшому, на підставі поділу, будівля для зберігання інвентарю «В» виділено в окремий об`єкт нерухомого майна та присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 , площею 12,3 м.кв. У ході опрацювання даних реєстрів дозвільних документів Державної архітектурно будівельної інспекції дозвільних документів на проведення будівельних робіт по вищевказаному об`єкту нерухомого майна не встановлено.

Крім того, встановлено, що АДРЕСА_2 знаходяться орієнтовно на відстані 450 метрів одна від одної.

Згідно даних управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради поштова адреса: АДРЕСА_1 не присвоювалася.

Прокурор доводить, що вищевказане свідчить про самочинне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці та подальше неправомірне внесення державними реєстраторами відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права приватної власності на об`єкт: будівля для зберігання інвентарю площею 12,3 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Покликаючись на наведене, прокурор зазначає, що є достатні підстави вважати, що нерухоме майно - будівля для зберігання інвентарю площею 12,3 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 , є доказом вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.197-1, ч.3 ст.362 КК України.

Зазначена будівля для зберігання інвентарю площею, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомості - будівля для зберігання інвентарю площею 12,3 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на даний час належить ОСОБА_4 .

Враховуючи вищенаведені обставини вчинення злочинів, прокурора вказує на необхідність розгляду клопотання без виклику осіб (їх представників), у володінні яких знаходиться вказане нерухоме майно.

Клопотання розглядається без повідомлення власника майна, осіб, у володінні яких перебуває майно, відповідно до положення ч.2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора, який клопотання підтримав, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, про йдеться у клопотанні, оскільки обставини вчинення злочину свідчать про самочинне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці та подальше неправомірне внесення державними реєстраторами відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права приватної власності на об`єкт, а відтак майно є доказом вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.197-1, ч.3 ст.362 КК України, з метою збереження майна, як речового доказу у кримінальному провадженні, яким воно визнано відповідно до постанови прокурора від 12.06.2020, а незастосування арешту може призвести до втрати майна, що перешкодить кримінальному провадженню.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Накласти арешт на нерухоме майно - будівля для зберігання інвентарю площею 12,3 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), шляхом заборони здійснювати реєстрацію, перереєстрацію вказаного об`єкта нерухомого майна, до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1