ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/87/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/86/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника осіб, стосовно яких проводяться процесуальні дії ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 05 лютого 2020 року, за апеляційними скаргами представника ТзОВ Барлінек Інвест та представника ДП Буське лісове господарство адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Збаразького районного суду від 20 лютого 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року задоволено клопотання начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 та накладено арешт на автомобіль марки «Renault Magnum 480» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , мешканцю с.Юрківці Немирівського району Вінницької області з спеціалізованим напівпричіпом-лісовозом «Samro S338DH» р.н, НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 , мешканецю с.Писарівка Вінницької області, який завантажений стовбурами дерев породи «Дуб» в кількості 67 шт., що належить ТзОВ «Барлінек Інвест» м.Вінниця, які знаходяться на території ПП ОСОБА_11 , що в смт.Підволочиськ, по вул.Лисенка 22 Тернопільської області, а також свідоцтва про реєстрації даних транспортних засобів.

Вказаною ухвалою також накладено арешт на товаро-транспортну накладну видану вантажовідправником ДП «Буське лісове господарство», м.Буськ Львівської області вантажоодержувачу ТОВ «Барлінек Інвест», м.Вінниця, на перевезення вантажним автомобілем марки «Renault Magnum 480» р.н. НОМЕР_1 круглих лісоматеріалів в кількості 67 шт, породи «дуб» різним діаметром та довжиною загальним об`ємом 19,31 м. куб, яка зберігається при матеріалах кримінального провадження.

Задовільняючи клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з того, що майно було вилучене в ході огляду місця події від 04 лютого 2020 року, оскільки визнане речовим доказом і може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, а перевірити законність походження і перевезення деревини можливо лише в ході досудового розслідування.

В апеляційній скарзі генеральний директор ТзОВ Барлінек Інвест ОСОБА_12 вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги повідомлену представниками ТзОВ Барлінек Інвест та ДП Буське лісове господарство інформацію про законність і легітимність заготівлі необробленої деревини ДП Буський лісгосп з наступним її продажем ТОВ Барлінек Інвест.

Стверджує, що визнання стороною обвинувачення майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту цього майна.

Також зазначає, що слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних підстав.

Просить суд звернути увагу на те, що арешт майна, відповідно до положень КПК України, не може перешкоджати здійсненню нормальної господарської діяльності юридичної особи чи фізичної особи підприємця, майно яких заарештоване.

Зважаючи на вказане, апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді Збаразького районного суду тернопільської області від 20 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання начальника слідчого відділу Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000022 від 05.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ДП Буське лісове господарство адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 20.02.2020 року про накладення арешту на майно скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події від 04.02.2020 року.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України, постановлену без належного дослідження обставин справи та доказів, обґрунтування мотивів.

Зазначає, що суд не взяв до уваги доводи сторін, які базувались на тому, що відповідно до товаро-транспортної накладної на перевезення лісопродукції, кількість, якість, сортність, об`єм перевезеної лісопродукції відповідав фактично наявній у лісовозі, що підтверджує законність даної операції.

Звертає увагу, що слідчим суддею проігноровано доводи щодо незаконності проведення огляду місця події, оскільки після вказаної процесуальної дії слідчий не звертався з клопотанням про проведення обшуку, а відразу подав клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; представника ДП Буське лісове господарство адвоката ОСОБА_7 , який також представляє інтереси власників транспортних засобів, на які накладено арешт ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який повністю підтримав подані апеляційні скарги і просить скасувати ухвалу слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року та ухвалити нову про відмову у задоволенні клопотання слідчого; прокурора, який рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження.

Згідно з ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; правову підставу для арешту майна, можливість використання останнього, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналіз матеріалів кримінального провадження дає підстави колегії суддів для висновку, що слідчим суддею вказані вимоги норм закону не були виконані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, СВ Підволочиського відділення поліції ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000022 від 05 лютого 2020 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, за фактом незаконного перевезення лісоматеріалів породи дуб обємом 19,3 м.кб. із Буського ЛГ Львівської області в ТОВ Барлінек Інвест м.Вінниця, без належних супроводжуючих документів та бірок(чіпів).

Зокрема, згідно товаро-транспортної накладної, виданої вантажовідправником ДП «Буське лісове господарство», м.Буськ Львівської області вантажоодержувачу ТОВ «Барлінек Інвест», м.Вінниця, на перевезення вантажним автомобілем марки «Renault Magnum 480» р.н. НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричіпом «Samro S338DH» р.н, НОМЕР_2 , круглих лісоматеріалів в кількості 67 шт, породи «дуб» різним діаметром та довжиною загальним об`ємом 19,31 м. куб.

Під час проведення огляду місця події було встановлено, що на частині стовбурів деревини породи дуб відсутні бірки з унікальними індивідуальними номерами, які є необхідними при перевезенні чи збуті деревини, а на частині стовбурів деревини породи дуб закріплені бірки (чіпи) з номерами № 211094538, № 211094537, № 211094534, які згідно з базою державного агентства лісових ресурсів України відповідають деревині породи сосна.

Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що вищевказане майно визнане речовим доказом і може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Як зазначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і вид майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту у повному обсязі з метою забезпечення збереження речових доказів, як на це посилається слідчий у своєму клопотанні.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про арешт майна, у відповідності до ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;

4) наслідки арешту майна для інших осіб;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішеннях ЄСПЛ у справах Амор проти Франції, Колишній король Греції та інші проти Греції, Спорронг та Льорнрот проти Швеції констатовано, що перша таа найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ч.1 ст.246 КК України, за якою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, передбачена кримінальна відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Разом з тим, у клопотання слідчого про арешт майна не конкретизовано, вчинення яких дій стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Також в клопотанні слідчого відсутні відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка, крім того, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього складу злочину.

Не з`ясувавши розмір заподіяної шкоди, слідчий суддя був позбавлений можливості врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Окрім того, в ухвалі слідчий суддя не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи підозри вважати, що лісоматеріали у вигляді стовбурів дерев породи дуб, які належним чином позначені бірками (чіпами) з унікальними індивідуальними номерами згідно з базою державного агентства лісових ресурсів України, які є необхідними при перевезенні та збуті деревини, а також вантажний автомобіль з причепом, яким перевозились лісоматеріали є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Також, накладаючи арешт на вантажний автомобіль та спеціалізований напівпричіп-лісовоз, посилаючись на необхідність накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя не пересвідчився в наявності достатніх доказів, які дають підстави вважати, що власники транспортних засобів мають відношення до кримінального правопорушення, що розслідується, оскільки провів розгляд справи без їх участі.

Колегія суддів враховує, що згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як слідує з клопотання слідчого про арешт майна, поданого до місцевого суду, у вказаному процесуальному документі не наведено жодних аргументованих доводів щодо наявності обставин визначених ч.3 ст.132 КПК України, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Не наведено таких доводів і прокурором в судовому засіданні.

Виходячи із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст.132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування необхідно врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, що в даному випадку слідчим у кримінальному провадженні не розглядалося.

З урахуванням викладеного, колегія суддів підстав для арешту транспортних засобів та лісоматеріалів, які належним чином позначені бірками (чіпами) з унікальними індивідуальними номерами згідно з базою державного агентства лісових ресурсів України, які є необхідними при перевезенні та збуті деревини, не вбачає.

За наведених обставин, які вказують на неповноту судового розгляду, колегія суддів приходить до переконання, що ухвалу слідчого судді про арешт майна слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000022 від 05 лютого 2020 р., внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, задовольнити частково, наклавши арешт на стовбури дерев породи дуб, на яких відсутні бірки (чіпи) з унікальними індивідуальними номерами згідно з базою державного агентства лісових ресурсів України, а також на стовбури дерев породи дуб, на яких закріплені бірки (чіпи) з номерами № 211094538, № 211094537, № 211094534, які згідно з базою державного агентства лісових ресурсів України відповідають деревині породи сосна та товаро-транспортну накладну, на підставі якої перевозились вказані лісоматеріали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ТзОВ Барлінек Інвест та ДП Буське лісове господарство задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 р., якою задоволено клопотання начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 про арешт майна:

- автомобіль марки «Renault Magnum 480», р.н. НОМЕР_1 ;

- спеціалізований напівпричіпом-лісовозом «Samro S338DH», р.н, НОМЕР_2 , який завантажений стовбурами дерев породи «Дуб» в кількості 67 шт., що належить ТзОВ «Барлінек Інвест» м.Вінниця, які знаходяться на території ПП ОСОБА_11 , що в смт.Підволочиськ, по вул.Лисенка 22 Тернопільської області;

- свідоцтва про реєстрації даних транспортних засобів;

- товаро-транспортну накладну видану вантажовідправником ДП «Буське лісове господарство», м.Буськ Львівської області вантажоодержувачу ТОВ «Барлінек Інвест», м.Вінниця, на перевезення вантажним автомобілем марки «Renault Magnum 480» р.н. НОМЕР_1 круглих лісоматеріалів в кількості 67 шт, породи «дуб» різним діаметром та довжиною загальним об`ємом 19,31 м. куб, яка зберігається при матеріалах кримінального провадження задовольнити частково.

Накласти арешт на стовбури дерев породи дуб, на яких відсутні бірки (чіпи) з унікальними індивідуальними номерами згідно з базою державного агентства лісових ресурсів України, а також на стовбури дерев породи дуб, на яких закріплені бірки (чіпи) з номерами № 211094538, № 211094537, № 211094534, які згідно з базою державного агентства лісових ресурсів України відповідають деревині породи сосна, які зберігаються на території ПП ОСОБА_11 , що в АДРЕСА_1 .

Накласти арешт на товаро-транспортну накладну видану вантажовідправником ДП «Буське лісове господарство», м.Буськ Львівської області вантажоодержувачу ТОВ «Барлінек Інвест», м.Вінниця, на перевезення вантажним автомобілем марки «Renault Magnum 480» р.н. НОМЕР_1 круглих лісоматеріалів в кількості 67 шт, породи «дуб» різним діаметром та довжиною загальним об`ємом 19,31 м. куб, яка зберігається при матеріалах кримінального провадження.

В задоволенні решти вимог клопотання начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 про арешт майна відмовити.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.