Справа № 314/96/20
Провадження № 1-в/314/279/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2020 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія № 55» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засуджений: 23.01.2018 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 , ч. 1 ст. 71 до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 14.04.2017 по 20.06.2017 в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29.01.2019 вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2018 змінено. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 21.06.2017 по 29.01.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення.

Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений характеризується таким чином. Вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має два стягнення, які на час розгляду клопотання не зняті та не погашені в установленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення. На виробництві установи не працевлаштований. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, але виконує їх. Не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не бере участі у роботі самодіяльних організацій. Таким чином, поведінка ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він після отримання заохочень допустив порушення режиму відбування покарання та отримав два стягнення, які на час розгляду клопотання не погашені та не зняті.
Враховуючи вищенаведені обставини, передчасними є твердження клопотання про те, що ОСОБА_3 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
За вивчених обставин на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія № 55» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

22.04.2020