ЄУН 174/77/20
н/п 1-кп/174/40/2020
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2020 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000014 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Магнітогорськ Челябінської області, РФ, громадянина Російської Федерації, освіта професійно-технічна, одруженого, не військовозобов`язаного, працює підсобним робітником на ТОВ «СОЮЗ-ТЕРРА-3», зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 28.06.2019 року, у невстановлений період часу, знаходячись по вул.Миру в с.Водяне Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, придбав у невстановленої слідством особи посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , виготовлене на бланку із серійним номером НОМЕР_1 , який не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України, зокрема зображення лицьового та зворотнього боків бланка вказаного посвідчення нанесені способами термосублімаційного та ретрансферного друку, і таким чином, отримав вказане посвідчення всупереч вимогам Постанови КМУ від 08.05.1993 року № 340, якою затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (відповідно до цієї постановипосвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами).
15.01.2020 р., приблизно о 10 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до реєстраційних відомостей відноситься до категорії «В», рухався по проїзній частині вул.ім.Ю.М.Устенка в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, де навпроти Вільногірського міського центру первинної медико-санітарної допомоги по вул.ім.Ю.М.Устенка, 19, в м.Вільногірську Дніпропетровської області, був зупинений працівниками групи реагування патрульної поліції Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області за порушення Правил дорожнього руху України, а саме вимог п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху України.

Після зупинки у вказаному місці, поліцейський висунув водієві ОСОБА_5 вимогу надати для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху України, в тому числі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Водій ОСОБА_5 , маючи у своєму розпорядженні посвідчення водія категорії В та С серії НОМЕР_1 , яке видано 28.06.2019 ТСЦ 1242, яке є офіційним документом, що видається державною установою і надає особі право на керування транспортним засобом відповідної категорії відповідно до п. 2.1. «б» Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, з метою використання даного посвідчення при експлуатації належного йому транспортного засобу, діючи умисно та усвідомлюючи те, що вказаний документ є підробленим, так як він отриманий ним всупереч вимог Постанови КМУ від 08.05.1993 року № 340, якою затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, використав цей завідомо підроблений документ, пред`явивши поліцейському ОСОБА_6 вищевказане посвідчення водія, при цьому достовірно знаючи про його виготовлення шляхом підробки.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав повністю та показав, що у травні-червні 2019 р. на пропозицію малознайомого йому чоловіка придбав посвідчення водія, яке давало йому право керування транспортними засобами категорії В і С. Цей чоловік забрав у нього старе посвідчення, а замість нього привіз нове, обіцяв також привезти документи, підтверджуючі, що він навчався у автошколі, однак потім з ним зв`язок пропав. Розумів, що дане посвідчення підроблене, але використовував його, коли потрібно було їхати по ліки у м.Вільногірськ, бо у селі, де він живе, аптеки немає. 15.01.2020 р. у м. Вільногірськ був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, на їх вимогу пред`явив посвідчення водія, яке було ними вилучено. Кваліфікацію не заперечує. Усвідомлює неправомірність своєї поведінки, у вчиненому щиро кається.

Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії вірно кваліфіковані по ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують його покарання, особу ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, при судовому розгляді справи не встановлено.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить його щире каяття.

За місцем проживання та роботи ОСОБА_5 характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та роботи, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р., «Ізмайлов проти Росії» від 16.10. 2008 р.).

Врахувавши обставини справи, дані досудової доповіді, складеної органом пробації (а.с.41-42), суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст.124 КПК України, документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта для проведення технічної експертизи документів № 19/104 - 7/7/36 від 21.01.2020 року в розмірі 942 грн. 06 коп. (а.с.66), підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по справи: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видано 28.06.2019 ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_5 , яке зберігається у ДНДЕКЦ МВС України - слід знищити; DVD-R диск з відеозаписом, який зберігається у матеріалах кримінального провадження - слід зберігати там же.

Керуючись ст.ст. 349, 367- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення технічної експертизи документів № 19/104 - 7/7/36 від 21.01.2020 року в розмірі 942 грн. 06 коп.

Речові докази по справі: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 28.06.2019 ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_5 , яке зберігається у ДНДЕКЦ МВС України знищити; DVD-R диск з відеозаписом, який зберігається у матеріалах кримінального провадження - зберігати там же.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1