Справа №481/58/17
Провадж.№1-кп/481/40/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000681 від 23 жовтня 2016 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,
про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

з участю учасників судового провадження: сторін: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

20 жовтня 2016 року близько 22:30 години ОСОБА_3 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, запідозривши свого знайомого ОСОБА_7 у крадіжці його грошей, з метою з`ясування особистих відносин, прийшов до потерпілого ОСОБА_7 за місцем проживання останнього, що по АДРЕСА_2 . Знаходячись у приміщенні будинку за вказаною вище адресою між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виникла сварка, під час якої, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Реалізуючи такий умисел, ОСОБА_3 , діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, та, не передбачаючи можливості настання смерті потерпілого внаслідок своїх дій, хоча, зважаючи на спрямованість ударів у життєво важливий орган людини голову, стан здоров`я та вік потерпілого, обстановку та обставини події, повинен був і міг їх передбачити, з мотивів особистої неприязні, знаходячись навпроти потерпілого ОСОБА_7 , умисно зі значною силою кулаком правої руки наніс не менше трьох ударів в область голови потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: рани в лобній області зліва, зливаючогося синця в області правої та лівої орбіт, саден на спинці носа, осколкових переломів кісток і хрящів носа, трьох саден в скуловій області справа, злитого крововилива у м`яких тканинах лобно-тім`яної поверхні, обширного масивного субарахноідального крововиливу в лобній тім`яній області, осередкового забою головного мозку в правій лобно-тім`яній області, вираженого травматичного набряку та набухання речовини головного мозку, субдуральної гематоми об`ємом близько 15-20 мл в області правої середньої черепно-мозкової ямки, які у своїй сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями, що потягло смерть потерпілого від масивного обширного травматичного субархноідального крововиливу в поєднанні з забоєм головного мозку та вираженим травматичним набряком та набуханням головного мозку, та не менш як п`ятнадцяти ударів кулаками та ногами по тулубу потерпілого, спричинивши переломи 7-10 ребер зліва по лопатковій лінії, синця на тильній поверхні нижній третини лівого передпліччя, саден і синців на передній поверхні лівої та правої голені.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину не визнав та пояснив наступне. 20 жовтня 2016 року близько 11 год. 30 хв. він на вулиці побачив ОСОБА_7 і поросив його допомогти відвести насіння соняшнику на олійню. ОСОБА_7 запитав у нього чи не має він алкогольних напоїв, оскільки йому потрібно було випити. Він сказав, що є і вони разом випили близько 0,5 л. самогону у нього вдома. Після чого, після 12.00 год., десь близько 13.00 год. завантажили на велосипеди мішки із насінням соняшника і пішли до олійні. При цьому обоє були п`яними, тому по дорозі ОСОБА_7 не втримуючись на ногах декілька разів, три чи чотири, падав на землю. Він падав на передню частину велосипеда передньою частиною тіла. Після цих падінь у ОСОБА_7 вже був синець під оком. Після того, як здали насіння соняшника, за що отримали кошти, це вже було приблизно о 16:30 год,, купили продукти харчування та алкогольні напої і знову випивали у нього вдома. Після того, як ОСОБА_7 пішов додому, він пішов до свого племінника щоб погратися із його дітьми. Потім вирішив дати дітям гроші на цукерки і з цією метою повернувся додому, однак виявив, що грошей вдома не було. Подумав, що викрасти гроші у нього міг ОСОБА_7 , оскільки він знав де вони зберігались, оскільки в його присутності поклав їх у шухлядку, інших осіб при цьому не було. При цьому зателефонував ОСОБА_8 і розповів що після візиту ОСОБА_7 у нього зникли гроші. Він вирішив піти до ОСОБА_7 та вияснити, можливо він їх переховав у інше місце. Прийшовши до ОСОБА_7 останній вийшов та запросив його зайти до будинку, що той і зробив. Зайшовши, сів на лавку в кухні, а ОСОБА_7 неподалік, збоку від столу. На його запитання, чи брав ОСОБА_7 його гроші, той відповів: «Да, усі із лопатніком». Попросив його повернути викрадене однак ОСОБА_7 кинувся до нього. Захищаючись він відштовхнув його двома руками від себе і в цей час ОСОБА_7 розрубав собі голову в області лоба об кутник плити, після чого впав на відро з водою. Він допоміг ОСОБА_7 встати, обробив горілкою рану, з якої йшла кров, та допоміг зняти мокрий одяг, який ОСОБА_7 заховав у плиту, щоб сестра не кричала. Потім разом допили горілку, яка залишилась, примирились. Коли ОСОБА_7 присів біля плити в цей час до будинку зайшов ОСОБА_8 , і допоміг ОСОБА_7 покласти на ліжко, оскільки останній перебував у сильному алкогольному сп`янінні. Чому ОСОБА_8 прийшов до ОСОБА_7 йому невідомо. Наступного дня він пішов до ОСОБА_7 провідати і приніс із собою спиртне. Коли зайшов до будинку ОСОБА_7 , то побачив там сестру ОСОБА_7 . ОСОБА_5 , яка почала сваритися на нього, а він сказав їй сказав, що вдарив ОСОБА_7 . Поспілкувавшись із ОСОБА_7 він пішов додому, а наступного дня дізнався, що ОСОБА_7 помер.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

даними у судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення та приведеною до присяги, суду пояснила, що точної дати вона не пам`ятає, близько 23.00 години їй зателефонував ОСОБА_9 який повідомив, що обвинувачений ОСОБА_3 пішов вбивати її брата ОСОБА_7 , та сказав, щоб вона прийняла якісь міри. Вона відразу велосипедом поїхала до ОСОБА_7 додому. Приїхавши туди, сторонніх осіб у будинку вже не було. В коридорі вона побачила безлад, ряднинки на підлозі були зім`яті, на стінах була кров. ОСОБА_7 в цей час лежав на ліжку, побитий, в крові, із видимою раною на голові. На її запитання, хто його так побив, ОСОБА_7 відповів, що ОСОБА_3 . Коли вона намагалась його перевернути, якимось чином допомогти, він просив її не чіпати його, оскільки в нього боліло все тіло та голова. Пізніше їй зателефонував ОСОБА_10 та запитав, що із ОСОБА_7 , на що вона повідомила йому, що брат дуже побитий. Вона дала ОСОБА_7 знеболююче, та побувши ще близько години з ним, залишила його та поїхала додому, при цьому закривши будинок на замок, щоб ОСОБА_3 не повернувся. Коли наступного ранку близько 07:00 години приїхала до ОСОБА_7 , він ще був живий, а на кухні помітила, що помиті поли, і це її здивувало. Потім вона хотіла розтопити піч, але виявила в ній одяг ОСОБА_7 , який припустила, що ОСОБА_3 намагався спалити. Вона прибрала в будинку і знову поїхала додому. Наступного разу вона приїхала до ОСОБА_7 в обідній час, того ж дня, а потім знову ввечері. Тоді ж до нього приїхав ОСОБА_3 із ОСОБА_8 та привезли горілку, однак ОСОБА_7 відмовився пити, оскільки почував себе дуже погано, весь час лежав на ліжку. На її запитання, навіщо ОСОБА_3 так побив ОСОБА_7 , обвинувачений пояснив, що він підозрював його у крадіжці грошей. До лікарні вона не зверталась, оскільки ні у ОСОБА_7 , ні у неї не було коштів та сам її брат категорично відмовлявся від цього. Пізніше, приблизно через декілька днів після побиття, вирішили викликати фельдшера ОСОБА_11 , який раніше вже виводив ОСОБА_7 із алкогольної інтоксикації, оскільки той зловживає спиртними напоями і вона думала, що тяжкий стан ОСОБА_7 спровокований, в тому числі, його алкогольним отруєнням. Однак, коли ОСОБА_11 прийшов і побачив ОСОБА_7 , то пояснив, що його необхідно терміново везти до лікарні, через численні травми. Цього зроблено не було оскільки ОСОБА_7 категорично відмовлявся. Тому було прийнято рішення поставити йому крапельницю. Однак полегшення не настало, а у лікарню їхати він категорично відмовлявся. Коли вона повторно зателефонувала ОСОБА_11 той повідомив, що ОСОБА_7 необхідно лише везти в лікарню, і домовились, що на наступний день, у неділю, зранку, ОСОБА_11 викличе швидку допомогу і ОСОБА_7 відвезуть у лікарню. У неділю зранку вона переодягла ОСОБА_7 , потім поїхала додому щоб сама переодягнутися і по поверненні, через хвилин 20, виявила, що ОСОБА_7 вже помер;
даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_12 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведеним до присяги, суду показав, що він є сусідом ОСОБА_7 . Оскільки вони дружили з дитинства він до нього заходив майже щодня, сварився на нього, що той зловживає спиртними напоями. Одного разу, точної дати він не пам`ятає, ОСОБА_9 повідомив, що ОСОБА_7 побили. Коли він прийшов до ОСОБА_7 провідати, там знаходився лікар ОСОБА_11 і сестра останнього ОСОБА_5 , які повідомили, що на наступний день будуть везти ОСОБА_7 до лікарні. Однак ОСОБА_7 на наступний день помер. Які відносини були у ОСОБА_7 із обвинуваченим ОСОБА_3 йому не відомо, так само не відомо, за яких обставин були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Однак при спілкуванні із ОСОБА_7 , останній повідомив йому, що його побили, проте хто побив не сказав. Підтвердив, що був понятим при проведенні огляду місця події, а також підтвердив те, що у протоколі огляду його прізвище помилково було зазначено як « ОСОБА_13 ».
даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_8 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведеним до присяги, суду показав, що одного вечора десь у кінці жовтня 2016 року до нього зателефонував ОСОБА_3 , який повідомив, що йде до ОСОБА_7 розбиратися з приводу зникнення грошей. Він почав відмовляти обвинуваченого, однак той вже був у ОСОБА_7 . Тоді він зателефонував ОСОБА_10 , який є двоюрідним братом ОСОБА_3 , повідомив, що у обвинуваченого пропали гроші і він пішов розбиратися із ОСОБА_7 . Він також пішов до ОСОБА_7 , прийшовши через 10-15 хвилин, побачив що обвинувачений та ОСОБА_7 у кухні сиділи та розмовляли. Він почав вмовляти обвинуваченого піти додому, оскільки вони з ОСОБА_7 були у стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 поклали на диван, що був у кімнаті будинку, бо він був дуже п`яний. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не було. Слідів бійки не бачив. Зачинивши двері пішли додому. О котрій годині не пам`ятає, було вже темно. Наступного дня близько 9-10 години він та ОСОБА_3 знову прийшли до ОСОБА_7 , щоб продовжити розмову, у нього вже була сестра, а ОСОБА_7 лежав повернутий до стіни. На запитання ОСОБА_7 повідомив, що у нього болить голова, тому вони з обвинуваченим пішли додому. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не бачив. Додатково вказав на те, що «Якби прийшов швидше, то може нічого і не сталося би». Крім цього охарактеризував ОСОБА_3 як імпульсивного та спильчивого. За тіло будовою ОСОБА_7 набагато менший за ОСОБА_3 . Також підтвердив те, що напередодні того дня бачив ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 , які йшли здавати насіння соняшнику, при цьому жодних тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 він бачив, хоча розмовляв із ними;
даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_11 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведеним до присяги, суду показав, що має медичну освіту, працює фельдшером на швидкій допомозі. Точної дати він не пам`ятає, до нього звернувся ОСОБА_14 та попросив допомогти ОСОБА_7 , який перебував у тяжкому стані. Він добре знав померлого ОСОБА_7 , оскільки вже раніше надавав йому медичну допомогу, оскільки ОСОБА_7 мав алкогольну залежність, були випадки коли наставало алкогольне отруєння і йому потрібна була вже медична допомога. Так, він близько 10.00 години прийшов до ОСОБА_7 та побачив, що він дуже побитий, були видимі тяжкі тілесні ушкодження, і його потрібно було терміново відвезти до лікарні, а крім того викликати поліцію. Однак він категорично відмовлявся їхати у лікарню, тож він надав першу медичну допомогу, оскільки відмовити у надані допомоги він не міг. Обробив рани, поставив йому одну крапельницю щоб зняти інтоксикацію, стабілізував тиск, який був занадто низький та зупинив кровотечу. При цьому він наполягав на необхідності виклику швидкої медичної допомоги, однак ОСОБА_7 категорично відмовлявся, а на його питання, хто його побив ОСОБА_7 сказав, що ОСОБА_3 . Додатково повідомив, що ОСОБА_7 був спокійним та зовсім не конфліктним. Найбільші рани у ОСОБА_7 він пам`ятає на голові та обличчі;
даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_9 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведеним до присяги, суду показав, що точної дати він не пам`ятає, у пізній час, близько 21.55 години до нього зателефонував ОСОБА_10 та сказав терміново зателефонувати ОСОБА_15 оскільки ОСОБА_3 пішов бити ОСОБА_7 .. Він зателефонував та повідомив про це потерпілу ОСОБА_5 і більше йому про подію нічого не відомо. Крім того, напередодні вдень бачив як ОСОБА_3 і ОСОБА_7 , на велосипедах, везли по мішку насіння соняшника. Жодних тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не було. Обоє були випивші, але не дуже п`яні;
даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_16 , яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведеною до присяги, суду показала, що від ОСОБА_12 вона дізналась, що ОСОБА_7 побили. Коли вона прийшла до ОСОБА_7 провідати, там була присутня потерпіла ОСОБА_5 а ОСОБА_7 лежав на ліжку з численними тілесними ушкодженнями. На її прохання та потерпілої звернутися до лікарні за допомогою ОСОБА_7 категорично відмовлявся. Крім того, вона бачила що у кухні будинку на стінах та вхідних дверях були сліди крові. На наступний день вона дізналась, що ОСОБА_7 помер. Коли ОСОБА_7 був у свідомості, із нею спілкувався, вона пропонувала йому викликати міліцію однак він категорично відмовився, так само і не розповів їй, що з ним сталося. Додатково повідомила, що ОСОБА_7 був зовсім не конфліктною людиною, спокійний. Від сестри останнього ОСОБА_17 дізналася, що його побив ОСОБА_3 ;
даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_18 , яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведеною до присяги, суду показала, що вона займається переробкою соняшника і обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово привозив на її олійню та здавав насіння соняшника. Зазвичай він приїжджав із друзями. Такого факту, щоб він чи напарник були із тілесними ушкодженнями, в крові, вона не пам`ятає, тому що в такому б випадку вона викликала медичну допомогу та на олійню не допустила;

даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_10 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведеним до присяги, суду показав, що у вечірній час, точної дати він не пам`ятає, до нього зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що він та ОСОБА_3 йдуть до ОСОБА_7 «розбиратись», бо у ОСОБА_3 зникло 500 гривень. Він у відповідь зателефонував ОСОБА_9 , дізнався у нього номер телефону ОСОБА_5 , якій пере телефонував і повідомив про те, що зникли гроші у ОСОБА_3 і той пішов до її брата ОСОБА_7 з`ясовувати відносини. Вже потім почув від сторонніх осіб, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 виникла бійка, а саме те, що ОСОБА_3 побив ОСОБА_7 за гроші, які у нього зникли;

даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_19 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведеним до присяги, суду показав, що від своєї матері ОСОБА_17 дізнався, що ОСОБА_3 йде бити дядька ОСОБА_7 за якійсь гроші, що зникли у нього. Бачив дядька вже мертвим, який був дуже побитий;

даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_20 , яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведеною до присяги, суду показала, що нею подій, які відбулись між її братом обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_7 20.10.2016 року вона не була, про подію вона дізналась від сторонніх людей після того як ОСОБА_3 вже затримали. Однак повідомила, що її знайома ОСОБА_21 бачила як ОСОБА_7 та ОСОБА_3 йшли разом з велосипедами та мішками по вул. Франка у м. Новий Буг, при цьому ОСОБА_7 падав на землю, а ОСОБА_3 його підіймав;

даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_21 , яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведеною до присяги, суду показала, що точної дати вона не пам`ятає, близько 12.00 год. на вул. Калініна у м. Новому Бузі, вона бачила обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які на велосипедах везли по одному мішку. При цьому ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, і падав на землю із велосипедом, а ОСОБА_3 допомагав йому піднятися. Через декілька днів після цього вона дізналась від ОСОБА_20 , що ОСОБА_7 помер, а ОСОБА_3 арештували;

даними у судовому засіданні показаннями експерта ОСОБА_22 , який, будучи приведеним до присяги та повідомленим про кримінальну відповідальність, повідомив, що дійсно він проводив судову медичну експертизу трупа ОСОБА_7 та складав висновок експерта № 128 від 12.12.2016 р., у якому дійсно допущена технічна помилка та помилково вказано наявність в останнього рани на голові справа, скоріше за все така рана знаходилася зліва. Хоча додав, що така помилка жодним чином не впливає ні на кваліфікацію тілесних ушкоджень, ні на причину смерті ОСОБА_7 , оскільки останній помер від ушкоджень отриманих в область голови, а не в якусь окрему її частину. Тілесні ушкодження, які були наявні у ОСОБА_7 могли утворитися від ударів руками чи ногами. Від падіння з висоти власного росту чи на велосипед ОСОБА_7 не міг отримати таких тілесних ушкоджень. Також повідомив, що розміри рани можуть змінюватися коли рана підсихає. Крім цього усі рани, які ОСОБА_7 отримав в голову не могли утворитися від будь-якого медичного лікування, такі утворилися тільки від фізичного контакту;

даними протоколом огляду місця події від 23.10.2016 року, складеного слідчим СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області у присутності двох понятих, яким встановлено те, що місцем огляду був будинок АДРЕСА_2 . У веранді будинку знаходиться стіл біля якого прикріплена матерчата штора в нижній частині якої маються бурі плями, схожі на кров на ділянці 0,3х0,5 см. На стінці біля тумби, на відстані 120 см. від підлоги, маються плями бурого кольору розміром 3х6 см. У нижній частині стіни, на відстані 45 см. від підлоги, на ділянці 20х30 см. маються безліч бурих плям, схожих на кров. Далі на дерев`яній перегородці, пофарбованій у голубий колір, маються бурі плями, схожі на кров, на ділянці15х20 см. На плиті пічного опалення висотою 65 см., на лівому кутнику 5х5 см., на відстані 60 см. від підлоги, є плями бурого кольору2,5х3,0см. Крім того у спальні, на ліжку-дивані виявлено труп ОСОБА_7 , одягнений і з явними тілесними ушкодженнями. З місця події вилучено: куртку чоловічу, темно-зеленого кольору, зі слідами бурого кольору, схожими на кров; куртку спортивну, чоловічу, чорного кольору зі слідами бурого кольору, схожими на кров; наволочку бувшу у використанні зі слідами бурого кольору схожими на кров; фрагмент самотканої доріжки з плямами бурого кольору, схожими на кров;

висновком експерта № 128 від 12.12.2016 року, яким встановлено, що при огляді трупа ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: рана в лобній області з права, зливаючийся кровопідтік в області правої та лівої орбіт, садна на спинці носа, осколкові переломи кісток хрящів носа, три садна в скуловій області з права, кровопідтік на тильній поверхні нижній третині лівого передпліччя, садна і кровопідтіки на передній поверхні лівої та правої голені, злиті крововиливи в м`яких тканинах лобно-тім`яної поверхні, обширні масивні субарахноідальні крововиливи в лобній тім`яній області, осередковий забій головного мозку в правій лобно-тім`яній області, виражений травматичний набряк та набухання речовини головного мозку, субдуральна гематома об`ємом близько 15-20 мл. в області правої середньої черепно-мозкової ямки, переломи 6-8 ребер зліва по передньо-паховій лінії, переломи 7-10 ребер зліва по лопатковій лінії. Смерть ОСОБА_7 настала від сукупності усіх ушкоджень в області голови. Характер ран та ушкоджень, їх множинність та локалізація свідчать про те, що всі виявлені ушкодження утворились в результаті неодноразових ударних дій тупих твердих предметів. Множинність та різна локалізація тілесних ушкоджень свідчать про те, що вони не могли утворитися в результаті падіння на площину, або в результаті одного удару кулаком правої руки в ліву область голови та подальшого удару в результаті падіння об металевий кутник плити (а.к.п.124-127).

висновком експерта № 228/ц від 04.11.2016 року, яким встановлено, що в піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_7 виявлена кров людини, походження якої не виключається як від ОСОБА_7 , так і від ОСОБА_3 ( а.к.п.139-140).

висновком експерта № 716 від 25.11.2016 року, яким встановлено, що на куртці, наданій на експертизу, знайдено кров людини, походження якої не виключається як від ОСОБА_7 , так і від ОСОБА_3 ( а.к.п.142-143).

висновками експерта № 713 від 25.11.2016 року та № 712 від 26.11.2016 року, якими встановлено, що на куртці, наданій на експертизу, знайдено кров людини, походження якої не виключається як від ОСОБА_7 , так і від ОСОБА_3 ( а.к.п.144-145, 158-159).

висновком експерта № 714 від 25.11.2016 року, яким встановлено, що на наволочці, наданій на експертизу, знайдено кров людини, походження якої не виключається як від ОСОБА_7 , так і від ОСОБА_3 ( а.к.п.147-148).

висновком експерта № 715 від 25.11.2016 року, яким встановлено, що на фрагменті самотканого виробу (доріжкі), наданій на експертизу, знайдено кров людини, походження якої не виключається як від ОСОБА_7 , так і від ОСОБА_3 ( а.к.п.155-156).

висновком експерта № 1013 від 18.01.2017 року, яким встановлено, що генетичні ознаки крові та клітин у вирізці № НОМЕР_1 з чоловічої сірої куртки є змішаними містять генетичні ознаки не менше двох осіб, а саме генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ( а.к.п.191-205).

висновком комісійної судово-медичної експертизи № 102-К від 21.08.2017 року, яка була проведена на підставі ухвали суду від 26.07.2017 року, встановлено, що пошкодження в області голови за ступенем їх тяжкості повинні оцінюватися «в сукупності», тому за ступенем тяжкості всі пошкодження в області голови носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Переломи ребер середнього ступеня тяжкості. Пошкодження в області голови ОСОБА_7 привели до його смерті. Характер і локалізація ушкоджень виключають можливість їх утворення при одноразовому падінні з положення стоячи як на площину, та і на виступаючі предмети.

Ухвалою суду від 20.11.2019 року у даному кримінальному провадженні за клопотання сторони захисту була призначена додаткова комісійна судово-медична експертиза. До суду надійшло клопотання експерта про те, що йому для проведення експертизи необхідна медична документація щодо надання потерпілому ОСОБА_7 медичної допомоги. Разом з тим у судовому засіданні таких документів від сторони захисту не надійшло та клопотань про витребування заявлено не було. Більше того, судом встановлено під час судового розгляду кримінального провадження те, що потерпілий ОСОБА_7 госпіталізований не був та у медичному закладі не лікувався. Відтак стороною захисну було заявлено клопотання про відмову від заявленого клопотання про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання перелічених вище доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_5 , надані останньою в судовому засіданні, суд враховує, що показання потерпілої хоча і не прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і остання не була свідком подій, які відбувалися 20 жовтня 2016 року, однак вона була першою, кому безпосередньо потерпілий ОСОБА_7 розповів про подію, що із ним трапилася, тобто підтвердив те, що його побив ОСОБА_3 . Надані потерпілою ОСОБА_5 пояснення є чіткими, логічними, послідовними та узгодженими між собою.

За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій указаних осіб.

Суд вважає, що показання, надані свідками: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_19 є логічними, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом.

Так, свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 підтверджено, що того дня 20 жовтня 2016 року бачили ОСОБА_3 та ОСОБА_7 разом, які везли велосипедами насіння соняшнику на олійню для здачі. Жодних тілесних ушкоджень як у ОСОБА_7 та і в ОСОБА_3 не бачили. Свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що того вечора ОСОБА_3 йшов до ОСОБА_7 «розібратися» з приводу того, що у нього зникли гроші, а свідок ОСОБА_11 підтвердив те, що від самого ОСОБА_7 отримав інформацію про те, що його побив ОСОБА_3 , що також підтверджується показами потерпілої ОСОБА_5 . Крім цього, свідками: ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 підтверджено факт наявності у ОСОБА_7 численних тілесних ушкоджень, у тому числі на обличчі та особливо велика та видна на голові зліва.

Разом з тим, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_8 в частині відсутності у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень навіть на наступний день після події, оскільки такі спростовуються показаннями усіх інших, безпосередньо допитаних у судовому засіданні свідків, які чітко вказали на наявність в останнього численних тілесних ушкоджень.

Також судом критично оцінюються показання свідка ОСОБА_21 , яка повідомила про те, що у той день бачила ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 , та в останнього були якісь тілесні ушкодження на обличчі, оскільки такі її свідчення спростовуються показаннями інших свідків, які підтвердили те, що також бачили у той день ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , та у жодного із них не було тілесних ушкоджень. Більше того, бачила вона їх із далека.

Також судом не беруться до уваги показання свідка ОСОБА_20 в частині доведеності винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині чи спростування його вини, оскільки вона не підтвердила жодну із обставин кримінального провадження, яка підлягає доказуванню. Разом з тим, суд бере такі свідчення до уваги в частині характеристики відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які були друзями та разом випивали.

Суд приймає до уваги та визнає належним та допустимим доказом протокол огляду місця події від 23.10.2016 р. з фототаблицею до нього, оскільки такий огляд було проведено за письмовою заявою ОСОБА_5 , відповідно до якої остання надала дозвіл працівникам поліції оглянути домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав потерпілий ОСОБА_7 , за участі двох понятих: ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , будь - яких зауважень до протоколу огляду не надійшло, що стверджується їхніми ж підписами у протоколі огляду. Помилку у прізвищі одного із понятих, якого у протоколі огляду вказано слідчим як « ОСОБА_13 » замість вірного « ОСОБА_23 » суд вважає технічною та такою, яка спростована у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_12 та жодним чином не спростовує обставин, які зафіксовані у протоколі та не може бути такою, яка спотворює інформацію, що викладена у ньому.

Крім того, суд приймає до уваги та визнає належним та допустимим доказом висновок експерта №128 від 12.12.2016 р., яким встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала від сукупності усіх ушкоджень в області голови. Характер ран та ушкоджень, їх множинність та локалізація свідчать про те, що всі виявлені ушкодження утворились в результаті неодноразових ударних дій тупих твердих предметів і в даному випадку знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 . Під час розгляду кримінального провадження судом достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово (через зникнення у нього грошей), маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс численні удари кулаками обох рук по тілу потерпілого ОСОБА_7 . А також висновок комісійної судово-медичної експертизи № 102-К від 21.08.2017 року, яка була проведена на підставі ухвали суду від 26.07.2017 року, яким встановлено, що пошкодження в області голови за ступенем їх тяжкості повинні оцінюватися «в сукупності», тому за ступенем тяжкості всі пошкодження в області голови носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Пошкодження в області голови ОСОБА_7 привели до його смерті. Характер і локалізація ушкоджень виключають можливість їх утворення при одноразовому падінні з положення стоячи як на площину, та і на виступаючі предмети. Такі висновки повністю спростовують показання обвинуваченого щодо отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у зв`язку з падінням.

Заслуговують на увагу і висновки експертів, зокрема: висновки експерта № 228/ц від 04.11.2016 року, № 716 від 25.11.2016 року, № 713 від 25.11.2016 року та № 712 від 26.11.2016 року, № 714 від 25.11.2016 року, № 715 від 25.11.2016 року, № 1013 від 18.01.2017 року, якими встановлено, що на предметах, що вилучені під час огляду місця події: піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_7 , куртці, наволочці, фрагменті самотканого виробу (доріжкі), наданих на експертизу, знайдено кров людини, походження якої не виключається як від ОСОБА_7 , так і від ОСОБА_3 . Висновок експерта № № 1013 від 18.01.2017 року, яким встановлено, що генетичні ознаки крові та клітин у вирізці № 2 з чоловічої сірої куртки є змішаними містять генетичні ознаки не менше двох осіб, а саме генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Наведені висновки експертиз проведені висококваліфікованими експертами, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, зроблені на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому дані висновки суд покладає в основу прийнятого рішення. Підстав недовіряти висновкам експертиз в суду немає. Хоча кров ОСОБА_7 та ОСОБА_3 має майже ідентичні генетичні ознаки, проте наявність крові на усіх предметах, які вилучені під час огляду місця події та надані експерту для проведення експертиз, лише в черговий раз підтверджує те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відбувалась бійка, під час якої плями крові залишись на усіх, згаданих предметах.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 заперечив наявність у нього мотиву і умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які б заподіяли смерть потерпілого, при цьому не визнав, що саме він завдавав потерпілому тілесні ушкодження, однак посилався на те, що потерпілий отримав вказані ушкодження самостійно, в тому числі при падінні. Очевидців заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому досудовим розслідуванням не встановлено. Поряд з тим, із встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що потерпілий та обвинувачений були знайомими, у зв`язку з вживанням потерпілим алкогольних напоїв, між ними вже виникали сварки з приводу того, що ОСОБА_7 викрадав у ОСОБА_3 грошові кошти, і останній був імпульсивний та міг вдарити, хоча судовими рішеннями наведене не підтверджується, однак допитані в судовому засіданні свідки, які не є заінтересованими у вказаній справі, ствердили про дані обставини та навели конкретні факти. Суд вважає, що зникнення грошей у ОСОБА_3 у черговий раз, викликала у обвинуваченого обурення, оскільки таке вже траплялося, на підставі цього між ними виник конфлікт, і обвинувачений наніс велику кількість сильних ударів, в тому числі у життєво важливий орган - голову потерпілого ОСОБА_7 , що спричинило його смерть.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не завдавав потерпілому ОСОБА_7 жодних тілесних ушкоджень, а такі він міг отримати при падінні під час приступу епілепсії, чи на велосипед чи вдаритися об кутник плити, оскільки, крім показань обвинуваченого, вони будь-якими іншими доказами не підтверджені, та є на думку суду, способом захисту останнього від пред`явленого обвинувачення задля можливості уникнення покарання за вчинення інкримінованого злочину. Такі показання обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються наведеними вище доказами по справі, зокрема, висновками експертиз, показаннями свідків, показанням експерта про те, що сукупність ударів в голову, які стали причиною смерті не могли бути отримані при падінні, а утворилися від ударів.

А відтак суд відкидає версію сторони захисту про те, що потерпілий, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та внаслідок епілептичного приступу міг падати та отримати тілесні ушкодження, вказані у висновку експерта, і які спричинили його смерть, у тому числі і при падінні та ударі об кутник печі. Ці доводи переконливо спростовані показаннями свідків, потерпілої та іншими доказами, які доповнюють один одного та у своїй сукупності і взаємозв`язку обґрунтовано визнані судом достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом.

Відомостей про те, що виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли бути ним отримані у будь-якому іншому місці, у будь-яких інший час, за будь-яких інших обставин, які б мали суттєве значення, внаслідок діянь будь-якої іншої особи, ніж це передбачено обвинуваченням, жодним учасником судового розгляду суду не повідомлено.

Той факт, що обвинувачений не визнає факту нанесення потерпілому тілесних ушкоджень суд розцінює як форму захисту обвинуваченого від кримінального переслідування та вважає, що показання, які надали свідки відповідають дійсним обставинам справи та підтверджуються із сукупністю інших доказів, зібраних в ході досудового розслідування та досліджених судом під час судового розгляду справи. Надані свідками показання не викликають сумнів в їх достовірності, оскільки вони узгоджуються між собою й іншими матеріалами справи та оцінені судом в сукупності з іншими доказами.

Судом також критично оцінюється та не береться до уваги версія сторони захисту, що смерть потерпілого ОСОБА_7 могла наступити як наслідок надання йому медичним працівником ОСОБА_11 некваліфікованої медичної допомоги, оскільки такі твердження повністю спростовані в судовому засіданні як висновком експерта № 102-К від 21.08.2017 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_7 були отриманні ним ушкодження в області голови та наданими безпосередньо у судовому засіданні показаннями експерта ОСОБА_22 .

Крім цього, відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна особа має право на особисту недоторканість.

Відповідно до ч.2 ст. 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», згода пацієнта чи його законного представника на медичне втручання не потрібна лише у разі наявності ознак прямої загрози життю пацієнта за умови неможливості отримання з об`єктивних причин згоди на таке втручання від самого пацієнта чи його законних представників.
Судом встановлено та підтверджено показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідками: ОСОБА_11 та ОСОБА_16 те, що ще , будучи при житті потерпілий ОСОБА_7 у категоричній формі відмовлявся від госпіталізації у медичний заклад.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю, його дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст.121 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено та суд вважає доведеним той факт, що 20 жовтня 2016 року близько 22 години 30 хвилин у АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, проте, не передбачаючи можливості настання смерті потерпілого внаслідок своїх дій, хоча, зважаючи на спрямованість ударів у життєво важливий орган людини голову, стан здоров`я та вік потерпілого, обстановку та обставини події, повинен був і міг їх передбачити, з мотивів особистої неприязні, умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Згідно висновку Верховного Суду від 12.07.2018 р., викладеного у справі №206/6936/15-ккримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК настає внаслідок заподіяння особі умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечним, протиправним діянням та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. До того тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного. Для застосування ч. 2 ст. 121 КК обов`язковою і необхідною умовою є встановлення необхідного причинного зв`язку між тяжкими тілесними ушкодженнями і смертю, що настала.

Як встановлено за результатами судового розгляду, факти нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 великої кількості ударів, в тому числі у життєво важливий орган - голову потерпілого ОСОБА_7 , беззаперечно свідчать про спрямованість умислу обвинуваченого на позбавлення його життя. Водночас за даними судово-медичного експертного дослідження безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 стали пошкодження в області голови ОСОБА_7 , утворені не внаслідок падіння, а від численних травматичних впливів предметами, тобто в результаті побиття. Відповідно до встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження обвинувачений бив потерпілого кулаками обох рук по тілу, що в сукупності призвело до смертельного наслідку. Між цими діями, які були активними, та їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, існує прямий причинний зв`язок. Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 , умисно завдаючи ударів кулаками та ногами по тілу потерпілого, розраховував на такі можливі наслідки, від яких здоров`ю потерпілого буде спричинено тяжку шкоду. У такому випадку суд визнає, що є всі підстави констатувати наявність умислу в діях обвинуваченого на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 стали пошкодження в області голови ОСОБА_7 , які є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя. Істотною ознакою таких ушкоджень відповідно до підпункту 2.1.2 пункту 2.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, є те, що вони в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, котрі без надання медичної допомоги, за своїм звичайним перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Проте навіть своєчасна та якісна медична допомога не в змозі гарантувати порятунок життя, оскільки розвиток ускладнень відповідної травми спрогнозувати неможливо.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що смерть потерпілого стала прямим результатом завданих йому травм у життєво важливий орган - голову. Інших чинників, які б могли істотно вплинути на настання такого наслідку порівняно зі звичайним перебігом тілесних ушкоджень, встановлено не було.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ані з боку сторони захисту, ані з боку обвинуваченого, не надано додаткових доказів та не заявлено обґрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_3 умисно нанесено ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть останнього. Судом достовірно встановлено, що обвинувачений умисно наносив потерпілому тілесні ушкодження та усвідомлював, що завдані ним удари можуть спричинити тяжкі тілесні ушкодження та байдуже поставився до того, що внаслідок його дій може настати смерть потерпілого.

Такий висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.121 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу суд не вбачає.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_1 , по місцю проживання характеризується з посередньої сторони; у лікарів нарколога чи психіатра на обліку не перебуває; не судимий в силу ст. 89 КК України, не одружений, постійного місця роботи не має.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, при призначені покарання ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків - позбавлення життя людини, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого та стан його поведінки, яка сформувалася у житті, які визначалися взаємовідносинами між ним та потерпілим, обвинувачений не усвідомив протиправність своїх дій, суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, у вчиненому не розкаявся, позицію потерпілої, яка просить призначити обвинуваченому справедливе покарання, стан здоров`я та сімейний стан обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

Оскільки судом призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 07/семи/ років позбавленні волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 23.10.2016 р.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015) ОСОБА_3 у строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 23.10.2016 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, що складаються з вартості проведеної по справі судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 12701,76 грн.

Речові докази: чоловічу куртку темно-зеленого кольору з слідами речовини темно-бурого кольору, чоловічу спортивну куртку чорного кольору зі слідами речовини темно бурого кольору, наволочку зі слідами речовини темно бурого кольору, фрагмент самотканої доріжки зі слідами речовини темно бурого кольору, чоловічу куртку сірого кольору зі слідами речовини темно бурого кольору на лівому манжеті рукава, чоловічий светр світлого кольору - передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області , які знаходяться в пакетах №№ 1-4, прошиті та опечатані печаткою №1 та бірками НДЕКЦ- знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1