Дата документу 13.01.2020
Справа № 334/209/20
Провадження № 1-кс/334/145/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суд м.Запоріжжя ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність органів досудового розслідування

В С Т А Н О В И В :

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність органів досудового розслідування.

У своїй скарзі ОСОБА_2 просить суд покарати винних осіб за невнесення відомостей до ЄРДР за усіма її заявами, стягнути з винних осіб моральну шкоду.

Вирішуючи питання відкриття провадження по даній скарзі слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

В ст. 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Відповідно до ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

При оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено кримінальним процесуальним кодексом для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

При розгляді скарги слідчий суддя повинен перевірити, чи дійсно обставини, викладені у скарзі, підтверджуються документами, які до скарги додані, а не самостійно визначати такі докази. Однак, матеріали поданої ним скарги, не містять будь-яких фактичних даних вказаної в скарзі бездіяльності, не зазначено коли саме скаржнику стало відомо про порушення його процесуальних прав, та даних, що вказане порушення взагалі має місце, документально підтвердженні дані також відсутні, тому доводи скаржника, належними доказами не підтверджені.

Оцінка відповідної скарги та викладені в ній відомості не дають підстави констатувати факту бездіяльності, інших даних, які б свідчили про бездіяльність слідчого, скаржником надано не було. Отже, слідчий суддя позбавлений можливості встановити, чи має місце вказана бездіяльність.

Згідно статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отже, закон обмежує дії сторони кримінального провадження, щодо використання своїх прав. Так як, може мати місце зловживання правом, яке не може існувати без умисної форми вини, здійснення права не за призначенням - основна ознака, що підкреслюється в рішеннях Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», в якому Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що з правом особи на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала, з вищевикладених підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304,393, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою Обложко- ОСОБА_3 на бездіяльність органів досудового розслідування.

Копію ухвали разом зі скаргою та усіма додатками невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1