Справа № 314/5387/19
Провадження № 1-в/314/157/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Привольне, Радянський район, АР Крим, громадянина України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2002 року, відповідно до якого його засуджено за п.п. а, е, і ст. 93, ст. 17, п. г ст. 93, п.п. і, з ст. 93, ст. 17, п.п. а, з, і ст. 93, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Початок строку: 14.08.2000 року,
про застосування строку давності (ст. 80 КК України),
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотанням засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого.
У судовому засіданні засуджений та його захисник на клопотанні наполягали, просили суд задовольнити його на тих підставах, що в ньому зазначені.
Представник адміністрації колонії у судовому засіданні покладався на думку суду.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
ОСОБА_3 засуджений 25.01.2002 вироком Апеляційного суду Запорізької області за п.п. а, е, і ст. 93, ст. 17, п. г ст. 93, п.п. і, з ст. 93, ст. 17, п.п. а, з, і ст. 93, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Початок строку відбування покарання - 14.08.2000 року.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Суд, враховуючи, що стадія виконання судових рішень - це стадія кримінального процесу, в якій відбувається реалізація вироку, керуючись ст. 87 КВК України, згідно з якою особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили, зазначає, що засуджений в теперішній час відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2002 року, а тому, вказаний вирок суду в теперішній час виконується, що свідчить про те, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає. Набрання вироком законної сили є обов`язковою умовою його виконання, тому що тільки вирок, який набрав законної сили, є підставою для відбування кримінального покарання і виконання всіх інших рішень суду, сформульованих у вироку.
Таким чином, вирок, за яким засуджений відбуває покарання набрав законної сили та строк його виконання не перевищив строків, передбачених ст. 80 КК України, тому підстав для задоволення клопотання немає.
Керуючись ст. 80 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування строку давності (ст. 80 КК України) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

19.03.2020