Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/563/19, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_6 , про звільнення з-під варти у порядку ст. 206 КПК України обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 08 листопада 2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти в порядку ст. 206 КПК України. У клопотанні адвокат ОСОБА_5 посилається на те, що Мукачівським міськрайонним судом розглядалось кримінальне провадження № 303/3133/18 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України кримінального правопорушення. Відповідно до ухвали вказаного суду від 09.09.2019 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 07.11.2019 включно, а вироком Мукачівського міськрайонного суду від 18.10.2019 обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення. У резолютивній частині вказаного вироку зазначено наступне : запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін. Адвокат ОСОБА_5 вважає, що оскільки у резолютивній частині вироку Мукачівським міськрайонним судом не вирішено питання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у межах строків передбачених ч. 1 ст. 197 КПК України, а тільки зазначено, що раніше обраний запобіжний захід залишити без змін, то такий строк сплив о 24-й годині 07.11.2019. При цьому, зазначає, що, починаючи з 00 год. 01 хв. 08.11.2019 обвинувачений ОСОБА_6 утримується в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань» незаконно, так як станом на 08.11.2019 вирок Мукачівського міськрайонного суду законної сили не набрав, і відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України може набрати законної сили не раніше 17.11.2019 у разі не подання на нього апеляційної скарги, однак, апеляційна скарга на вказаний вирок буде подана, а тому невідомо чи взагалі вирок набере законної сили. Разом із тим, вказує на те, що інших законних рішень суду, які б давали право на утримання ОСОБА_6 під вартою немає. Крім того, посилається і на відсутність ризиків переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого чи інших учасників цього кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження того, в якому обвинувачується. Просить звільнити позбавлену свободи особу обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що ОСОБА_6 утримується під вартою відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2019, яким його визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення з призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, а також визначено, обчислювати строк відбування обвинуваченим покарання з 06.01.2018, а запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Тому, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти в порядку ст. 206 КПК України, зазначивши, що відповідно до ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль саме на стадії досудового розслідування, і правом вирішувати питання запобіжного заходу щодо особи, яка є засудженою, не наділений.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 , вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що ОСОБА_6 з 08.11.2019 незаконно утримується під вартою і кожен день незаконного позбавлення волі завдає йому непоправної шкоди. Просить звільнити позбавлену свободи особу ОСОБА_6 з-під варти.

У доповненні до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_5 вказує на те, що посилання слідчого судді на п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України є помилковим, оскільки норма підлягає застосуванню у разі виправдання особи, а ОСОБА_6 відповідно до вироку визнаний винним у вчиненні злочину, в зв`язку з чим, вказана норма на нього не поширюється. Стверджує, що оскільки в резолютивній частині вироку Мукачівським міськрайонним судом не вирішено питання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у межах строків передбачених ч. 1 ст. 197 КПК України, а тільки зазначено, що раніше обраний запобіжний захід залишити без змін, то такий строк сплив о 24-й годині 07.11.2019, у зв`язку з чим, тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до набрання вироком законної сили є порушенням вимог ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», так як станом на сьогодні невідомо коли відбудеться навіть перше судове засідання в суді апеляційної інстанції в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , оскільки відповідно до звіту про авто розподіл судових справ для розгляду кримінального провадження Закарпатським апеляційним судом визначено тільки головуючого суддю ОСОБА_1 , який згідно з нормами КПК України не має можливості одноособово розглядати кримінальне провадження, а тому, невідомо через який час буде визначено повний склад суду для розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 й тому вважає, що ОСОБА_6 перебуватиме під вартою без рішення суду. Разом із тим, зазначає, що посилання слідчого судді на ст. 3 КПК України є також помилковим, оскільки відповідно до імперативної норми, передбаченої п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України повноваження слідчого судді поширюються на всі стадії судового провадження і не обмежуються стадією досудового розслідування, а жодної норми, яка б свідчила про обмеження слідчого судді виключно на стадії досудового розслідування КПК України не містить. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою задовольнити подане ним клопотання та звільнити позбавлену свободи особу ОСОБА_6 з-під варти.
Перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін судового провадження (прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 ), неявка яких з урахуванням положень цієї норми права не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони судового провадження (прокурор, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 ) повідомлені належним чином і даних про поважність причин їх неявки та заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від них не надходило; що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_6 , і при цьому, обвинувачений ОСОБА_6 , який утримується під вартою, та його захисник не подавали заяв чи клопотань про бажання обвинуваченого брати участь у розгляді апеляційної скарги, а тому, питання про доставку обвинуваченого в судове засідання на розгляд апеляційної скарги апеляційним судом не вирішувалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Частиною 2 цієї статті, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Зміст вищенаведених норм, як вірно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, свідчить про те, що законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, тобто позбавлена свободи за відсутності для того правових підстав.
Разом із тим, частиною 3 вказаної статті передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Таким чином, звільнення особи з-під варти може бути здійснено слідчим суддею вже за результатами перевірки відомостей, які створили у нього обґрунтовану підозру, що особа позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, чи інших правових підстав для позбавлення свободи, утримується під вартою незаконно, і для з`ясування цих питань слідчим суддею було постановлено ухвалу про доставку особи до суду та призначено судове засідання.
Як убачається з доданих до клопотання матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і йому призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, а також визначено обчислювати строк відбування обвинуваченим покарання з 06.01.2018, а запобіжний захід щодо нього у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються: рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 з-під варти в порядку ст. 206 КПК України задоволенню не підлягає, так як обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою відповідно до судового рішення вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2019.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 з 08.11.2019 незаконно утримується під вартою і кожен день незаконного позбавлення волі завдає йому непоправної шкоди, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження й спростовані наведеним вище.
Із вищенаведених підстав, як такі, що не спростовують висновку слідчого судді й не ґрунтуються на положеннях кримінального процесуального закону, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що оскільки в резолютивній частині вироку Мукачівським міськрайонним судом не вирішено питання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у межах строків передбачених ч. 1 ст. 197 КПК України, а тільки зазначено, що раніше обраний запобіжний захід залишити без змін, то строк тримання обвинуваченого під вартою сплив о 24-й годині 07.11.2019, у зв`язку з чим, тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до набрання вироком законної сили є порушенням вимог ст. 5 Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод». Відхиляючи вказані доводи та визнаючи їх такими, що не свідчать про порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд враховує те, що приймаючи рішення щодо запобіжного заходу суд у вироку послався на ч. 4 ст. 374 КПК України. Між тим, стороною захисту не оспорюється факт посилання на вказану норму процесуального права при вирішенні питання у частині запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 і, зокрема, не оспорюється факт перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 саме на підставі судового рішення вироку.
Доводи апеляційної скарги про те, що посилання слідчого судді на п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України є помилковим, оскільки норма підлягає застосуванню у разі виправдання особи, а ОСОБА_6 відповідно до вироку визнаний винним у вчиненні злочину, в зв`язку з чим, вказана норма на нього не поширюється, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що в такій міститься посилання саме на п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України. При цьому, з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя посилається на ч. 4 ст. 374 КПК України, якою визначений перелік рішень, які зазначаються в резолютивній частині як виправдувального вироку (п. 1 цієї частини статті), так і обвинувального вироку (п. 2). Вказані доводи апеляційної скарги апеляційний суд також визнає такими, що не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 ..
Разом із тим, колегія суддів погоджується і з висновком слідчого судді про те, що відповідно до ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль саме на стадії досудового розслідування, і правом вирішувати питання запобіжного заходу щодо особи, яка є засудженою, не наділений, а тому, доводи апеляційної скарги про те, що посилання слідчого судді на ст. 3 КПК України є також помилковим, оскільки відповідно до імперативної норми, передбаченої п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, повноваження слідчого судді поширюються на всі стадії судового провадження і не обмежуються стадією досудового розслідування, а жодної норми, яка б свідчила про обмеження слідчого судді виключно на стадії досудового розслідування КПК України не містить, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують вищезгаданого висновку слідчого судді й не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, в тому числі й п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, зміст якого не свідчить про те, що повноваження слідчого судді поширюються на всі стадії судового провадження.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення та відхиленні доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду поданої адвокатом ОСОБА_5 апеляційної скарги апеляційний суд не вправі втручатися в оцінку дій та рішень, постановлених у кримінальному провадженні, за результатами якого ухвалено вирок, який оскаржено в апеляційному порядку, і вважає за необхідне, роз`яснити апелянту можливість оскарження судового рішення вироку й у частині рішення суду щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 3, 26, 206, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_6 , про звільнення з-під варти в порядку ст. 206 КПК України обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :