Справа № 446/188/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/377/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 172, ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрито кримінальне провадження №0000004 від 08 грудня 2012 року.
Залишено без розгляду цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної вчиненням кримінальних правопорушень.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 покликається на те, що ухвала суду є упередженою та винесена з грубими порушеннями норм процесуального і матеріального права.
Наголошує, що поза увагою суду залишились факти, що свідчать про переривання перебігу давності.
Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового провадження неодноразово ігнорував законні вимоги слідчого, прокурора, суду і загалам близько трьох років перебував у розшуку.
Акцентує, що прокурор, підтримавши усне клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 не надав суду жодних доказів того, що ОСОБА_7 протягом періоду розгляду обвинувального акта у даній справі не вчинив іншого злочину. Також, судом не вирішено питання щодо скасування запобіжного заходу та накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Просить скасувати ухвалу Буського районного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року відносно ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати суд першої інстанції розглянути обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ознаками інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст. 172, ч.1 ст. 366 КК України.
На апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав заперечення, в яких зазначає, що така є надуманою, необґрунтованою, безпідставною.
Наголошує, що у своїй апеляційній скарзі потерпілий не наводить чітких аргументів стосовно своєї незгоди з оскаржуваною ухвалою, і в такій відсутні доводи апелянта у чому саме полягає незаконність рішення суду та не зазначено, які порушення були вчиненні судом першої інстанції.
Вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 172 та ч.1 ст. 366 КК України закінчились, окрім цього, обвинувачений не заперечує щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості чи ухилення обвинуваченого від слідства або суду не виявлено.
Просить відхилити апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 та залишити без змін ухвалу Буського районного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , виступ його захисника адвоката ОСОБА_9 та думку прокурора про її заперечення і залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності здійснюється в порядку, передбаченому ст. 284 КПК України.

Матеріально-правовими підставами такого звільнення є закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.
Згідно п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого, не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Виходячи із встановленої ст. 12 КК України класифікації злочинів, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 172 та ч.1 ст. 366 КК України, є злочинами невеликої тяжкості і з дня їх вчинення минуло більше трьох років, про що зазначено в ухвалі місцевого суду.

Крім цього, на думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно встановлено, що строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 172 та ч.1 ст. 366 КК України закінчились, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості чи ухилення обвинуваченого від слідства або суду не виявлено.

Відтак, колегія суддів вважає, що в даному випадку, місцевий суд враховуючи вищенаведене, належним чином мотивував своє рішення щодо доцільності застосування ст. 49 КК України та обґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Буського районного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 172, ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрито кримінальне провадження №0000004 від 08 грудня 2012 року без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3