Провадження № 11-сс/824/1015/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК

УХ В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
за участю заявника: ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати, та постановити нову ухвалу, якою матеріали за його скаргою спрямувати до Шевченківського районного суду міста Києва на новий розгляд. Вимоги обґрунтовує тим, що слідчий суддя прийшов до помилкових висновків щодо місця розташування ДБР, оскільки реальне місце його розташування м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15. Вказує, що на офіційному сайті ДБР не зазначено, що за адресою м. Київ, вул. Михайла Грушевського 12/2 знаходиться саме орган досудового розслідування, окрім того, за цією адресою не здійснюється прийом громадян та не приймаються заяви й повідомлення про кримінальні правопорушення. Також, наказ Р.Труби ніяким чином не спростовує знаходження слідчих органів ДБР у юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва.
Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Абзацом 2 частини 3 статті 395 КПК України передбачено, що якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 23.12.2019 року була постановлена без виклику сторін, у зв`язку з чим, строк на апеляційне оскарження починається для особи з моменту отримання копії ухвали.

Так, копія оскаржуваної ухвали суду першої інстанції була отримана ОСОБА_6 14.01.2020 року, а апеляційна скарга подана 17.01.2020 року.

Враховуючи, що однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав і свобод особи є закріплення права на судовий захист, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 подано у передбачений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Частина 3 вказаної статті передбачає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Частиною 1 статті 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У ч. 8 вказаної вище статті встановлено, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.

Так, Київським апеляційним судом неодноразово здійснювалися повідомлення Офісу Генерального прокурора про судовий розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 , в тому числі, й про призначене на 10 годину 30 хвилин 12.02.2020 року судове засідання, однак, у зазначений час представник прокуратури до апеляційного суду не з`явився, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що неявка прокурора не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Пунктом 4 частини 1 статті 409 КПК України як підставу для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції передбачено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Під неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що скарга ОСОБА_6 не підлягає розгляду в Шевченківському районному суді м. Києва не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною першою статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318380 цього Кодексу, з урахуванням положень Глави 26.

Територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора Главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено.

Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 року № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України), з урахуванням положень частини шостої статті 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, частина перша статті 306, частина третя статті 234 КПК України тощо).

В таких випадках не можна керуватися положеннями частини першої статті 32 КПК, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді.

Водночас у більшості випадків КПК України визначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України).

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування аналогії права, у зв`язку з чим, зазначене вище правило має застосовуватись й до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність стосовно невнесення відомостей до ЄРДР.

Факт місця знаходження органу досудового розслідування Державного бюро розслідувань в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва / вул. Симона Петлюри, 15/ підтверджується як загальнодоступною інформацією на офіційному веб сайті ДБР, так і наданими апелянтом доказами, зокрема, бланками ДБР, на яких ОСОБА_6 надавалися відповіді.

Таким чином, висновки суду першої інстанції на ту обставину, що скарга на бездіяльність службових осіб ДБР подана ОСОБА_6 з порушенням правил територіальної підсудності, є помилковими, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 звернувся до належного суду, до компетенції якого віднесено розгляд його скарги, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою №В-10287 від 11.12.2019 року, повернуто особі, яка її подала скасувати, а матеріали за скаргою ОСОБА_6 повернути до Шевченківського районного суду міста Києва для виконання вимог ст. 306-307 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

____________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4