Справа № 172/378/19
Провадження № 1-кп/191/167/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в режимі відеоконференції з Васильківським районним судом Дніпропетровської області та Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000083 від 21.03.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, українця, не одруженого, учня 9-Б класу Васильківської СЗШ № 2, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

із участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 березня 2019 року повертаючись до дому зі школи близько 12 години 20 хвилин проходячи повз вул. Спортивну сел. Васильківка, Васильківського району, Дніпропетровської області побачив куртку, яка знаходилась на дереві поблизу будинку № 30, належна ОСОБА_7 , який здійснює ремонтні роботи по АДРЕСА_2 . В цей моменту у неповнолітнього ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь. Достовірно усвідомлюючи, що його дії носять злочинний характер, діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непоміченими, за допомогою сили рук, знявши її з дерева таємно викрав чоловічу куртку синього кольору. Після чого з викраденою курткою направився в напрямку перехрестя вул. Калинова та вул. Соборна, сел. Васильківка, Васильківського району, Дніпропетровської області, де зайшовши до покинутого будинку, оглянувши вміст усіх кишень куртки з лівої зовнішній кишені викрав мобільний телефон марки «Fly FF 180», чорного кольору.
Неповнолітній ОСОБА_3 з місця вчинення злочинку зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріального збитку ОСОБА_7 відповідно судово товарознавчої експертизи № 43/12.2/233 від 28.03.2019 року на суму 259 грн. 00 коп.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому показав, що дійсно 20.03.2019 року коли йшов зі школи по вул. Спортивній сел. Васильківка, Васильківського району, Дніпропетровської області побачив куртку, яка знаходилась на дереві поблизу будинку № 30, яку одразу забрав, з кармана куртки викрав телефон «Fly FF 180», чорного кольору, який продав за 100 грн., які витратив на продукти харчування для родини. Шкоду відшкодував, шляхом повернення майна. У скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В заяві зазначив, що претензій до обвинуваченого не має. Просив покарання призначити на розсуд суду.
З`ясувавши думку учасників судового провадження суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності потерпілого з урахуванням положень ст. 325 КПК України.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого в судовому засіданні характеризувала обвинуваченого позитивно, зазначила, що останній став на шлях виправлення, у вільний від навчання час ОСОБА_3 працює та допомагає родині. Окрім обвинуваченого вона виховує, ще п`ятьох неповнолітніх дітей.
Враховуючи те, що прокурор та обвинувачений не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та досяг відповідного віку. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні злочину є таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є неповнолітнім, раніше не судимий, за місцем навчання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідн до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей- правопорушників.
В п. 23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до уваги досудову доповідь виконуючого обов`язки начальника Васильківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 12.11.2019 року, відповідно до якої, загальний рівень ризику скоєння повторного кримінального правопорушення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 є середній та його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Враховуючи, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до злочинів середньої тяжкості, і його вчинено ним у неповнолітньому віці, обставини справи та дані, які характеризують особу обвинуваченого, який вчинив злочин вперше, навчається в 9 класі Васильківської СЗШ № 2, проживає у багатодітній сім`ї, де окрім нього мешкає ще п`ятеро дітей за місцем навчання характеризується як особа яка має занижену самооцінку, недовірливий, лідерські якості відсутні, за місцем проживання характеризується посередньо. Мешкає разом з батьками, але батьки не займаються вихованням сина. У вільний від навчання час працює на будівництві, щиро розкаюється, відшкодував збитки, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (т.2 а.п.27, 31). Суд також враховує досудову доповідь органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк, суд приходить до висновку, що обвинувачений на час постановлення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_7 відшкодована.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу неповнолітнього обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.1 ч.2 ст.105 КК України, у вигляді застереження.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.105 КК України, ст.ст.100,124,368, 373-376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусового заходу виховного характеру у вигляді - застереження.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на проведення судово товарознавчої експертизи № 43/12.1/233 від 28.03.2019 року в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок на користь держави (т.2 а.п.62).
Речові докази, а саме мобільний телефон марки «Fly FF 180», чорного кольору та курточку залишити за належністю потерпілому ОСОБА_7 ( т.2 а.с. 11, 20).
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1