ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/952/20 Справа № 208/3279/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000559, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, маючої середню освіту, офіційно непрацюючої, вдови, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , несудимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченої: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватою в тому, що вона 31 березня 2018 року, приблизно о 18 год., перебуваючи у дворі буд. АДРЕСА_2 , побачила сусідку ОСОБА_9 , з якою тривалий час виникали сварки. В цей момент, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення у ОСОБА_9 майна, а саме жіночої сумки та речей, які у ній знаходились.
Реалізовуючи даний умисел, ОСОБА_6 підійшла зі спини до ОСОБА_9 , схопила за сумку та ривком вихопила її з руки потерпілої і побігла у бік під`їзду № 1, буд. АДРЕСА_2 .
В результаті вказаних злочинних дій, ОСОБА_6 заволоділа наступним майном потерпілої:
- сумкою чорного кольору,
- мобільним телефоном марки «Nokia» з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з телефонним номером НОМЕР_1 ,
- банківськими платіжними картками ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк»,
- жіночим гаманцем червоного кольору та іншими речами, що знаходилися в сумці, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму - 477 грн., після чого з місця скоєння злочину зникла.
Відповідно до вироку ОСОБА_6 визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України.
За даним законом їй призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.
З обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави ухвалено стягнути витрати, пов`язані з проведенням товарознавчого експертного дослідження у сумі 572 грн.
Вирішена доля речових доказів.
Обвинувачена оскаржує законність ухваленого вироку. В апеляційній скарзі просить його скасувати, провадження по справі закрити.
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд не врахував, що вину в інкримінованому злочині не визнала, що телефон придбала у незнайомих. Не знала, що він був викрадений. Заклала його до ломбарду, потім викупила і надала у користування своїй матері.
Судове слідство вважає неповним, оскільки судом залишено поза своєю увагою покази свідка сторони захисту - ОСОБА_10 про те, що бачила, як вона придбала телефон за 100 грн. у молодих людей.
Стверджує, що обвинувачення ґрунтується на показах потерпілої, з якою знаходиться в неприязних відносинах, тому їх об`єктивність ставить під сумнів.
Вважає, що судом не встановлено, де вона під час вчинення злочину знаходилась, оскільки він не співпадає з часом, коли мобільний телефон був увімкнений разом з карткою потерпілої. Тому, вважає, що в її діях відсутній склад злочину, який їй інкримінується.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора про законність вироку і про необґрунтованість скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона, не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, провів судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду справи дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону.
Його висновки щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 186 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Посилання обвинуваченої в апеляційній скарзі на неповноту і необ`єктивність судового розгляду, недоведеність її вини, невідповідність висновків суду про її винуватість у вчиненні інкримінованих їй дій фактичним обставинам справи є безпідставними.
Матеріалами справи встановлено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуального закону, а висновки суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який її засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_6 , суд насамперед, послався на покази потерпілої, які та давала, як під час судового розгляду, так і під час проведення слідчого експерименту при відтворенні обстановки і обставин події після роз`яснення прав в присутності понятих і посадових осіб органу слідства.
Як свідчить проведений судом аналіз, ці показання ОСОБА_9 відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця, мотиву, способу викрадення, наслідків таких дій та інших фактичних обставин злочину, які складають елементи кримінально-караного діяння, і які визнані судом доведеним і викладені в мотивувальній частині вироку.
Суть пояснень потерпілої ОСОБА_9 зводилась до того, що в день події до неї наблизилась ОСОБА_6 і неочікувано вихопила із її рук сумку з мобільним телефоном марки «Nokia» з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 та іншим майном і зникла з місця події.
Аналогічні показання давала потерпіла ОСОБА_9 і підтвердила їх з демонстрацією на місці події під час відтворення обстановки і обставин події, що зафіксовано у протоколі зазначеної процесуальної дії та фото таблиці до неї.
Судом взято до уваги, що показання ОСОБА_9 щодо обставин, які підлягають доказуванню у справі і складають об`єктивну і суб`єктивну сторони інкримінованого їй злочину, містять подробиці подій, які могла знати лише особа, яка знаходилась на місці події в момент вчинення злочину.
Вірність повідомлених потерпілою даних про обставини вчинення щодо неї злочину засвідчена власноручними записами та підписами ОСОБА_9 та інших учасників процесуальної дії, зокрема понятих та посадових осіб, які брали участь у відповідній процесуальній дії без будь-яких зауважень, із застосуванням фотозйомки, тобто, в умовах, які виключають здійснення на будь-кого тиску.
Крім того, узгоджені з викривальними показами ОСОБА_9 дані містяться:
-в гарантійному талоні до мобільного телефону марки «Nokia» моделі 101 RM-769 ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , виданого потерпілою ОСОБА_9 ;
-в протоколі огляду договору № 1.42093/0 від 31 березня 2018 року та оптичного диску CD-R з відеозаписом, які вилучені у повному товаристві Ломбард ОНІКС Анохіна, Яценко про надання 31 березня 2018 року ОСОБА_6 фінансового кредиту на суму 120 грн. під заставу мобільного телефону марки «Nokia» моделі 101 з ідентифікатором телефону НОМЕР_2 , який співпадає з ідентифікатором викраденого у потерпілої телефону;
-у відеозапису з приміщення товариства Ломбард ОНІКС Анохіна, Яценко про надання 31 березня 2018 року саме ОСОБА_6 фінансового кредиту під заставу мобільного телефону потерпілої;
-в договорі фінансового кредиту під заставу від 19 квітня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_11 - мати обвинуваченої, 10 квітня 2018 року уклала з товариством Ломбард ОНІКС Анохіна, Яценко договір фінансового кредиту під заставу мобільного телефону марки «Nokia» моделі 101 з ідентифікатором телефону НОМЕР_2 , який співпадає з ідентифікатором викраденого у потерпілої телефону;
-в довідці щодо обробки технічної інформації про зв`язок абонента телекомунікаційних послуг за мобільним терміналом ІМЕІ НОМЕР_3 про те, що з карти-схеми реєстрації вказаного мобільного терміналу вбачається, що він не залишав межі вказаних станцій, на яких територіально розташовані, як місце вчинення злочину двір буд. АДРЕСА_2 , так і ломбард, куди обвинувачена ОСОБА_6 заклала телефон після викрадення буд. АДРЕСА_3 ;
-в показах потерпілої ОСОБА_9 в судовому засіданні, яка прямо вказала на ОСОБА_6 , як на особу, яка при обставинах, встановлених органом слідства і судом під час розгляду справи, відкритим способом викрала у неї сумку з телефоном і іншими речами;
-в інших доказах, докладно проаналізованих і оцінених у вироку.
Наведеними даними спростовані твердження обвинуваченої та її захисника про відсутність у справі доказів її винності у вчиненні інкримінованого злочину та невідповідність висновків фактичним обставинам справи.
Цими ж даними спростована версія обвинуваченої про необ`єктивність показів потерпілої, з якою знаходиться в неприязних відносинах.
Характер дій обвинуваченої на місці події, відкритий спосіб протиправного вилучення чужого майна, наслідки таких дій, свідчать про умисел на вчинення грабежу, скоєного саме із корисних спонукань. Такі дії самі по собі виключають мотив, пов`язаний із неприязними взаємовідносинами, які склались по твердженням обвинуваченої з потерпілою.
Не залишив суд без своєї уваги і дав належний аналіз показам потерпілої ОСОБА_9 і привів його до обґрунтованого висновку про їх послідовність і узгодженість між собою і з другими доказами, щодо обставин, які підлягають обов`язковому доказуванню. Тому підстав сумніватися в їх об`єктивності у колегії суддів не знаходиться.
Перевірені судом першої інстанції посилання обвинуваченої на покази свідка ОСОБА_10 .
Версія про те, що даний свідок підтвердив правомірне придбання ОСОБА_6 викраденого телефону, не знайшла свого підтвердження, оскільки її покази не містять таких даних. Крім того, об`єктивність її показів суд обгрунтовано поставив під сумнів з посиланням на дружні відносини з ОСОБА_6 .
Посилання обвинуваченої на суперечності в часі вчинення злочину і часі увімкнення телефону потерпілої є безпідставними.
Органом слідства встановлено і це знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, що саме 31 березня 2018 року, приблизно о 18 год., перебуваючи у дворі буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 відкритим способом викрала у потерпілої ОСОБА_9 її майно.
Встановлені елементи об`єктивної сторони вказаного злочину ґрунтуються на показах потерпілої, які були підтверджені іншими доказами, детально дослідженими судом першої інстанції. Тому посилання обвинуваченої на стан режиму роботи викраденого телефону не може мати значення для доведеності чи спростування вини.
Таким чином, суд першої інстанції, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, та належним чином їх оцінивши, обгрунтовано визнав ОСОБА_6 винною у вчиненні нею зазначеного у вироку злочину, за який її засуджено, а її дії вірно кваліфіковані за ст. 186 ч. 1 КК України.
Істотні порушення вимог процесуального закону, які тягнули за собою безумовне скасування вироку, у справі не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, не підлягає, а тому апеляційна скарга обвинуваченої не може підлягати задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4