ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/4724/19 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2781/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.370 КК України
УХВАЛА
Іменем України

19 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 10.07.2019р. відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою задоволено клопотання захисника та обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 й ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.370 КК України повернуто прокурору для приведення його у відповідність до вимог ст.291 КПК України.
Приймаючи вищезазначене рішення суд першої інстанції зазначив, що підставою для повернення є наявність суперечностей в обвинувальному акті, що обмежують гарантоване право обвинувачених на захист. Крім цього, в обвинувальному акті не викладено в чому полягала роль ОСОБА_10 , а в чому полягала роль ОСОБА_11 , не розмежовані дії обвинувачених, а висунуті їм обвинувачення є повністю ідентичним, не зазначено конкретний час і місце скоєння кримінального правопорушення, мотив вчинення злочину не конкретизовано, а мета взагалі відсутня. Звідси, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення за ч.2 ст.370 КК України тобто недотримання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Поряд з цим, суд першої інстанції вважає, що затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинувачених та не скріплення його печаткою є порушенням вимог ч.1 ст.291 КПК України.
Також, суд першої інстанції звернув увагу на те, що ст.314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту після його надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків обвинувального акту протягом розумного строку.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і призначити новий судовий розгляд обвинувального акту у суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, а решта учасників судового провадження вважали рішення суду першої інстанції правомірним, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Дійсно згідно з ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт після складання слідчим, затверджується прокурором. Обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування та відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України має містити формулювання обвинувачення в остаточному вигляді.

У постанові Верховного Суду у справі №344/5091/13-к від 29.08.2018р., дійсно зазначено, що «скріплення печаткою підпису прокурора, що затверджує обвинувальний акт, є одним із реквізитів офіційного документу», проте, за переконанням колегії суддів дана теза лише констатувала фактичні обставини встановлені судом у конкретній справі і не має статусу правової позиції оскільки відсутня жодна правова аргументація такого висновку.
Звідси, колегія суддів вважає, що апеляційні доводи прокурора про відсутність законодавчих вимог щодо скріплення підпису прокурора печаткою при затвердженні обвинувального акту прокурором заслуговують на увагу, а апеляцію в цій частині слід задовольнити.
Разом з цим, як випливає з положення закріпленого чинним кримінальним процесуальним кодексом, щодо виправлення описок і очевидних арифметичних помилок передбаченим ст.379 КПК України, з урахуванням того, що ст.314 КПК України не передбачає можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту після його надходження до суду, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.7 та ч.6 ст.9 КПК України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порядку виправлення технічних помилок.
Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що єдино можливим варіантом виправлення технічних помилок допущених в обвинувальному акті є складання нового обвинувального акту, а це можливо на стадії підготовчого судового засідання лише шляхом повернення його прокурору.
У відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України в тому числі і п.5 ч.2 вказаної норми, в якому вимагається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як випливає з обвинувального акту, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.370 КК України, який з суб`єктивної сторони характеризується прямим умислом, який відповідно до ч.2 ст.24 КК України є такий умисел, за яким особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.
Об`єктивна сторона злочину, як сукупність ознак, що визначають зовнішню сторону злочину і доступна для безпосереднього сприйняття іншими особами на відміну від суб`єктивної сторони, яка відображає психічне ставлення суб`єкта злочину до суспільно-небезпечного діяння, що він вчиняє, та його суспільно-небезпечних наслідків в момент вчинення злочину, встановлюються на підставі показань, даних особою, а також на підставі аналізу та оцінки об`єктивних ознак злочину. Тому мотив і мета, як психологічні ознаками суб`єктивної сторони відіграють значну роль у кваліфікації.

Сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення без акцентна на вказані в ухвалі суду першої інстанції аспекти позбавляє суд першої інстанції можливості роз`яснити суть обвинувачення, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду, що до порушення прокурором вимог передбачених п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Звідси колегія суддів вважає висновки суду в цій частині обґрунтованими та правомірними.

Керуючись ст.ст.405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 10.07.2019р. відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 змінити.
Виключити посилання суду на вимогу затвердження обвинувального акту шляхом скріплення підпису печаткою.
Врешті ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді