Справа № 148/636/18
Провадження №1-кп/148/28/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання процесуального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 185 ч.3, 304 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 185 ч.3, 304 ч.1 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він будучи засудженим за вчинення злочину проти власності востаннє 14.09.2015 Тульчинським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став та в період іспитового терміну скоїв нові умисні корисливі злочини.
Так, 06.04.2017, близько 19:30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 , знаходячись в м. Тульчині зустрів свого неповнолітнього знайомого ОСОБА_6 , після чого діючи із злочинним умислом, направленим на незаконне заволодіння чужим майном, будучи обізнаним про те що на території домогосподарства в АДРЕСА_1 знаходиться металобрухт, знаючи обстановку на місці вчинення злочину, а також маючи умисел спрямований на втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, усвідомлюючи неповнолітній вік свого знайомого ОСОБА_6 , та суспільно небезпечний характер діяння і бажаючи настання наслідків, спрямованих на незаконне заволодіння чужим майном, запропонував останньому викрасти з вище вказаного домогосподарства металобрухт, вплинувши при цьому на його свідомість, шляхом обіцянки у легкості вчинення злочину, вказавши на відсутність перешкод для проникнення до вищевказаного домогосподарства та запевнивши ОСОБА_6 у вигідності вказаних злочинних дій, пообіцявши надання останньому грошей за продаж викраденого металобрухту, чим у вказаний спосіб схилив ОСОБА_6 до вчинення злочину.
Після цього, у цей же день, близько 20:00 години, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за попередньою змовою, групою осіб проникли на територію домогосподарства, яке розташоване в АДРЕСА_1 , звідки вчинили крадіжку 6 чавунних батарей загальною вагою 362,40 кг, які знаходились за гаражним приміщенням. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проникли до гаражного приміщення, яке було незачинене, звідки викрали алюмінієвий бідон об`ємом 40 літрів та алюмінієву миску об`ємом 10 літрів загальною вагою 8 кілограм, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 1714,08 гривень. В подальшому після заволодіння вищевказаним майном ОСОБА_4 продав викрадений металобрухт ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_2 , тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 185 ч.3, ст. 304 ч.1 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в приміщення, вчиненій повторно та за попередньою змовою групою осіб, а також у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.01.2020 оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та надано дозвіл на затримання останнього з метою приводу до Тульчинського районного суду Вінницької області.

13.02.2020 до суду доставлений обвинувачений ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні заявив письмове клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений ухиляється від явок до суду, двічі був оголошений в розшук та наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування саме такого запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , заперечили щодо застосування даного виду запобіжного заходу. Просять суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши клопотання прокурора, врахувавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

За правилами ст. 331 ч.1 та 2 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання про обрання запобіжного заходу судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання, суд приймає до уваги, що згідно ст. 183 ч. 1 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Суд приймає до уваги положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків утримання під вартою» № 4 від 25.04.2003, згідно якого взяття під варту є найбільш суровим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявних підстав вважати, що інші (менш сурові) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 185 ч.3, 304 ч.1 КК України, за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а також прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, а саме:

- ОСОБА_4 будучи засудженим востаннє 14.09.2015 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин, що свідчить про його не бажання ставати на шлях виправлення;

- на момент розгляду справи у Тульчинському районному суді ОСОБА_4 , свідомо не з`являвся до суду, ігноруючи судові виклики, у зв`язку з чим двічі був оголошений у розшук;

- перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе повторно ухилятись від явки до суду, що унеможливить належний розгляд справи у розумні строки;

- за місцем проживання характеризується негативно, продовжує вчиняти злочини.

Таким чином, суд дійшов висновку в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При обрані запобіжного заходу, судом також враховано вимоги ст.183 КПК України, пунктом 5 частини 2 якої передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З врахуванням вимог ст. 183 ч. 2 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 також необхідно обрати розмір застави в межах, визначених ст. 182 ч. 5 п. 2 КПК України у розмірі двадцяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (в сумі 42040,00 грн.), оскільки обвинувачений свідомо не з`являвся до суду, ігнорував судові виклики в зв`язку з чим був оголошений в розшук, а отже саме такий її розмір може забезпечити виконання обвинуваченим на час судового розгляду покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 п. п. 1-3 КПК України та є гарантією реалізації його прав, визначених кримінальним процесуальним законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання процесуального прокурора ОСОБА_3 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_3 , раніше судимого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 30.04.2004, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 185 ч.3, 304 ч.1 КК України, запобіжний захід утримання під вартою, строком шістдесят днів та утримувати його в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань ( № 1)».

Початок строку обраховувати з 13.02.2020, і який закінчується 11.04.2020 о 07:00 год.

Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків двадцяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040,00 грн., після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України. З дня внесення застави строком на два місяці покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, - не виконання яких тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити сторонам.

Суддя