Категорія:ч.2 ст.125 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Волинської області ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_7 вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2019 року, яким -

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився та проживає в АДРЕСА_1 , неодружений, з середньою освітою, не працює, судимий 28 серпня 2018 року вироком Луцького міськрайонного суду за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці; звільнений 11.05.2019 по відбуттю покарання,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_9 задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 в користь потерпілої ОСОБА_13 418,59 гривень матеріальної шкоди та 10000 гривень завданої моральної шкоди.
В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він 10 лютого 2019 близько 13 год., в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно та керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс близько 4 ударів кулаком лівої руки в обличчя потерпілій ОСОБА_13 , від яких остання втратила рівновагу та впала на ліжко, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, що згідно висновку експерта Волинського обласного бюро СМЕ №203 від 22.03.2019 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше шести, але менше 21 доби.

У поданій апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.ст. 50, 65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, який задовільно характеризується, має постійне місце проживання, в останнього наявні проблеми зі здоров`ям. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначити менш суворе покарання у виді громадських робіт.

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора області, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України, оскільки останній будучи раніше судимим за аналогічний злочин до покарання у виді арешту, знову вчинив злочин проти своєї матері. Також вказує, що судом при постановлені вироку безпідставно не визнано обтяжуючою обставиною вчинення злочину, щодо особи, з якою ОСОБА_9 перебуває в сімейних відносинах, оскільки така має місце. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та визнати вчинення злочину, щодо особи, з якою обвинувачений перебуває в сімейних відносинах, обставиною, що обтяжує покарання, та призначити покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Представник потерпілої ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону. Зазначає, що судом при постановлені вироку та вирішенні цивільного позову не в повній мірі враховано як особу обвинуваченого, так і фізичні та душевні страждання потерпілої. Просить вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову змінити та задовольнити повністю.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника з викладених у ній підстав, інші скарги заперечили, прокурора та представника потерпілої, які апеляційну скаргу захисника заперечили та просили задовольнити їхні скарги, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України є правильною і також не оскаржується.

Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Апеляційний суд вважає, що, вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 гривень, суд першої інстанції в повному обсязі врахував моральні та фізичні страждання потерпілої від вчиненого щодо неї кримінального правопорушення і вирішив цивільний позов в повній відповідності з вимогами законодавства, а також принципами розумності та справедливості.

Таким чином, цивільний позов судом першої інстанції був розглянутий з суворим дотриманням вимог ст.ст. 128, 129 КПК України, ст.1167 ЦК України, а тому підстав для зміни судового рішення, про що зазначається в апеляційній скарзі представника потерпілої, апеляційний суд не вбачає.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є частково підставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої, а не середньої, тяжкості, дані про особу винного, а саме, те, що останній не працює, даних про позитивну характеристику матеріали справи не містять, раніше судимий, знову вчинив аналогічний злочин і знову ж щодо своєї матері, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Твердження сторони захисту про наявність постійного місця проживання до уваги не береться, оскільки саме у вказаному місці і був вчинений злочин.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , не встановлено, а обтяжуючими обставинами визнано рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до п.6.1 ч.1 ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Матеріалами провадження підтверджено і це не заперечується учасниками справи, що обвинувачений вчинив злочин щодо своєї матері.

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення вимог ч.2 ст.67 КК України не визнав обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину щодо особи, з якою обвинувачений перебуває в сімейних відносинах, у зв`язку з чим, апеляційний суд повністю погоджується з доводами скарги прокурора в цій частині, та визнає дану обставину такою, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Визначаючи вид і розмір покарання обвинуваченому, суд першої інстанції не навів у вироку переконливих доводів про необхідність та можливість застосування до обвинуваченого покарання саме у виді арешту, оскільки останній через незначний період після вчинення злочину, де йому було призначено покарання у виді арешту на строк 3 місяці, знову вчинив аналогічний злочин.

Вирішуючи питання про обрання виду і розміру покарання, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

На думку суду, саме таке покарання, відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а скаргу захисника суд залишає без задоволення з вищевказаних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2019 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді