УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012447 від 20 грудня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
21 грудня 2019 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна, тимчасово вилученого 20 грудня 2019 року під час проведення невідкладного обшуку у приміщенні з вивіскою «Космолот», розташованого за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 33, у кримінальному провадженні №0012447, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 грудня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0012447 від 20 грудня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Так, в ході проведення огляду місця події 20 грудня 2019 року в період часу з 14 години 40 хвилин по 16 годину 00 хвилин, за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 33, в приміщенні «Космолот», було виявлено та прийнято рішення про вилучення наступних речей: моноблоки Artline Business Boss в кількості 16 шт.; комп`ютерні клавіатури Keyboard 2 Е KS 106 Black в кількості 16 шт.; комп`ютерні мишки Mause 2Е в кількості 16 шт.

20 грудня 2019 року вилучене вищезазначене майно визнано слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні №0012447 від 20 грудня 2019 року.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення вимог КПК України в частині правового статусу тимчасово вилученого майна, подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини по справі, а також проведення оглядів, призначення та проведення криміналістичних експертиз за вилученими в ході обшуку речей та предметів, що вже визнані речовими доказами, а також допитів свідків та проведення інших слідчих та процесуальних дій, прокурор просить накласти арешт на вищевказані речові докази.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Власник приміщення, у якому було проведено огляд 20.12.2019 та вилучено майно, про арешт якого просить у своєму клопотанні слідчий, в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд клопотання завчасно та належним чином, жодних заяв та клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не надходило.

Враховуючи наведені обставини, з урахуванням скорочених строків розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання у відсутність власника приміщення, у якому було проведено огляд.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи постановлення судом незаконного рішення, тоді як ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Як вбачається зі змісту клопотання та долучених до нього документів, слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0012447 від 20 грудня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Згідно відомостей, які внесені 20.12.2019 о 15 год. 27 хв. до Єдиного реєстру досудових розслідувань у вказаному кримінальному провадженні: «на території Шевченківського району м. Києва, в порушення норм Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» та розпорядження Кабінету Міністрів України «Про протидію гральному бізнесу», діють ряд суб`єктів господарювання, що займаються гральним бізнесом. ЖЄО 105102».

В ході проведення огляду місця події 20 грудня 2019 за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 33, в період часу з 14 години 30 хвилин по 16 годину 00 хвилин, в приміщенні «Космолот», було виявлено та прийнято рішення про вилучення наступних речей: моноблоки Artline Business Boss в кількості 16 шт.; комп`ютерні клавіатури Keyboard 2 Е KS 106 Black в кількості 16 шт.; комп`ютерні мишки Mause 2Е в кількості 16 шт.

20 грудня 2019 року вилучене вищезазначене майно визнано слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні №0012447 від 20 грудня 2019 року

При цьому, відповідно до вимог ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися зокрема під час обшуку.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Однак, всупереч, вимогам ч.2 ст.168 КПК України, така спеціальна процедура органом досудового розслідування не дотримана.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий посилається на те, що застосування арешту вказаного майна є необхідним, оскільки таке майно є об`єктом кримінального правопорушення, а також виготовлене та використовувалось як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Однак всупереч наведеному, слідчим до клопотання не долучено протокол огляду вилученої комп`ютерної техніки та відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що вказане майно використовувалось при зайнятті гральним бізнесом, зокрема не долучено будь-яких процесуальних документів на підтвердження наявності спеціальних програм, які дозволяють організувати зайняття гральним бізнесом, відсутні протоколи допитів свідків, заяви або рапорт працівника Національної поліції про виявлене правопорушення або інші докази.

Водночас, станом на день розгляду такого клопотання, відсутні відомості про факт призначення комп`ютерно-технічної експертизи вилученої 20.12.2019 за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 33, комп`ютерної техніки.

Більше того, висновок слідчого про те, що вилучена комп`ютерна техніка має значення речового доказу, оскільки таке майно є об`єктом кримінального правопорушення, а також виготовлене та використовувалось як засіб вчинення кримінального правопорушення, що має значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні №0012447, є голослівним і не підтверджується відповідними доказами.

Так, слідчому судді не надано доказів, які б підтверджували, що комп`ютерна техніка та носії інформації, які вилучені під час обшуку за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 33, містять інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні №0012447.

Зокрема, у матеріалах клопотання не міститься і слідчому судді в судовому засіданні не надано протокол огляду такої комп`ютерної техніки та носіїв інформації або інші процесуальні документи на підтвердження доводів слідчого.

При цьому, постанова слідчого від 20.12.2019 року про визнання вилученої комп`ютерної техніки та носіїв інформації речовим доказом у кримінальному провадженні, містить лише посилання на фактичні обставини справи, загальне формулювання та цитування норм КПК України, без посилання на конкретні дані, які дають достатні підстави для висновку про те, що вказане майно може містити у собі інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про арешт, слідчий суддя зобов`язаний виходити із засад розумності, співмірності та доведенні обставин поза розумним сумнівом.

Однак, слідчому судді не надано доказів на підтвердження необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна і справжню необхідність здійснення таких заходів, які обмежують право власності, досягнення завдань кримінального провадження.

З інших, наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів також не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на комп`ютерну техніку та носії інформації, які були вилучені 20.12.2019 року за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 33.

Окрему увагу слідчий суддя вважає за необхідне звернути на порушення слідчим порядку проникнення до житла особи, встановленого ст. 233 КПК України.

Так, відповідно до частини 1 та 3 статті 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

При цьому, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до інформації, отриманої від канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва на запит слідчого судді від 03 січня 2020 року, встановлено, що слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП м. Києві ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні 21.12.2019 подано клопотання слідчому судді про проведення огляду, проте ухвалою слідчого судді від 23.12.2019 у задоволенні такого клопотання слідчому було відмовлено.

Так, стаття 22 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, предмет клопотання про арешт майна повинен враховувати положення ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, за яким, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону та навести достатні підстави для обмеження такого права

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Приймаючи до уваги вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП м. Києві ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012447 від 20 грудня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, не ґрунтується на вимогах закону та не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна в ході проведення огляду місця події 20 грудня 2019 року за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 33, у кримінальному провадженні №0012447 від 20 грудня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1