Справа № 521/2611/20
Номер провадження:1-кс/521/1097/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , слідчий ОСОБА_3 , за участю адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000448 від 24.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000448 від 24.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України.

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Слідчий у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити з наступних підстав.
У своєму клопотанні адвокат ОСОБА_4 просить скасувати арешт з автомобіля DAF XF та автомобіля Mercedes та зобов`язати слідчого повернути автомобіль Mercedes та автомобіль DAF XF зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до наданої адвокатом довіреності вбачається, що ОСОБА_5 уповноважений розпоряджатися від імені власника автомобілем Mercedes НОМЕР_1 .
Таким чином у судовому засіданні було доведено, що ОСОБА_5 є володільцем майна та особою, яка відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України має право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна.
Щодо автомобіля DAF XF, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно протоколу огляду місця події, вказаний автомобіль був вилучений у ОСОБА_6 , тому він є особою, яка відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України має право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна.
Щодо суті клопотання, то необхідно зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24.03.2019 року ОСОБА_7 звернувся з заявою до Хмельницького ВП Малиновського ВП у м. Одеса ГУНП в Одеській області про те, що 24.03.2019 року, невстановлені особи, намагалися вкрасти його майно зі складських приміщень.
24.03.2019 року, приблизно о 00 годин 10 хвилин, невстановлені особи, перебуваючи на території складських баз, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ленінградське шосе, 1/3, намагалися проникнути до приміщення складу та викрасти хімічні товари, але втекли з місця події, про що до ЄРДР були внесені відповідні відомості за №0000448 за ч.1 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України.
24.03.2019 року під час огляду місця події було виявлено та вилучено майно, а саме: вантажний автомобіль Mercedes білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , вантажний автомобіль DAF XF білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_3 .
24.03.2019 року постановою про визнання речового доказу вантажний автомобіль Mercedes визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.03.2019 року було накладено арешт на майно, а саме: на вантажний автомобіль Mercedes білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 та на вантажний автомобіль DAF XF білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_3 з забороною розпорядження та користування майном.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0000448 з ч.1 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України 05.08.2019 року була змінена на ст. 290 КК України.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.08.2019 року було скасовано арешт з вантажного автомобіля Mercedes білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) в частині заборони розпорядження та користування майном.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.08.2019 року було накладено арешт на майно, а саме: на вантажний автомобіль Mercedes білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 з забороною розпорядження та користування майном.
Постановою слідчого Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 23.03.2020 року правова кваліфікація кримінального правопорушення змінена зі ст. 290 КК України на ч.1 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження не вбачається, що будь-якій особі було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0000448.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Належною правовою процедурою відповідно до кримінального процесуального закону, щодо обставин вказаного кримінального провадження, буде накладення арешту на майно, де таке майно є речовим доказом та відповідатиме правовій кваліфікації злочину і обставинам кримінального правопорушення.
Відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 23.08.2019 року вбачається, що слідчий суддя наклав арешт на майно за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0000448 коли правова кваліфікація кримінального провадження була за ст. 290 КК України.
Після того, як адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, правова кваліфікація кримінального правопорушення була знов змінена на ч.1 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23.08.2019 року, то арешт на автомобіль білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 був накладений як на предмет злочину.
Після зміни кваліфікації на ч.1 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України вказаний автомобіль не є предметом злочину, а може відповідати п.1 ч.2 ст. 167 КПК України, проте з вказаних підстав арешт на автомобіль не накладався.
При цьому, необхідно зазначити, що обставини кримінального провадження не змінювалися, а слідчим лише змінювалася кваліфікація кримінального правопорушення з ч.1 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України на ст. 290 КК України, що суттєво відрізняються за своїм складом.
Таким чином, у кримінальному провадженні змінювалася не лише кваліфікація злочину, а і правова природа вилученого майна.
Кримінальний процесуальний закон не містить заборони щодо перекваліфікації кримінального провадження на стадії досудового розслідування з однієї статті на іншу та повторне звернення з клопотанням про арешт майна. Проте необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави. В свою чергу, однією зі складових частин верховенства права є принцип юридичної визначеності.
Так, у рішенні ЄСПЛ «Христов проти України» зазначено, Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Сама лише ймовірність двох думок, стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що під час вивчення матеріалів клопотання та наданих слідчим матеріалів кримінального провадження, не вбачається наявність будь-яких «вагомих та непереборних обставин», які могли б служити обґрунтованим поясненням повторного звернення з клопотанням про арешт майна.

Таким чином вбачається, що єдиною причиною повторного звернення з клопотанням про арешт майна було існування іншої думки щодо вирішеного юридичного спору, що не відповідає рішенню ЄСПЛ «Христов проти України», та вказані дії не відповідають ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» щодо справедливого судового розгляду.

При цьому, повторно звертаючись з клопотання про арешт майна, після вже вирішеного судового спору щодо майна у вказаному кримінальному провадженні, орган досудового розслідування ігнорує вимоги ч.5 ст. 171 КПК України, відповідно до яких клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено, так як майно було вилучене 24.03.2019 року під час огляду місця події, а орган досудового розслідування звернувся з клопотанням про арешт майна після того, як ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.08.2019 року було скасовано арешт.
Крім того, у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.

Як вже було зазначено вище, положення КПК України, зокрема ст. 170 КПК України, передбачають накладення арешту на майно, яке є речовим доказом по кримінальному провадженню.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З викладеного вбачається, що задля дотримання принципу верховенства права у кримінальному провадженні, необхідно враховувати не лише положення КПК України, а й практику ЄСПЛ.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном державними органами, на начальному етапі досудового розслідування, було законним, так як майно було вилучено під час огляду місця події та в подальшому орган досудового розслідування звернувся з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що законність вказаного рішення була перевірена державними органами, зокрема слідчим суддею, з чого вбачається, що втручання, на начальному етапі досудового розслідування, не було свавільним.

Проте, після того, як правова кваліфікація кримінального правопорушення з ч.1 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України була змінена на ст. 290 КК України, втручання державних органів у мирне володіння майном стало свавільним, так як з матеріалів кримінального провадження не вбачалося, що вказаний автомобіль є речовим доказом.
Після скасування арешту на вказане майно, орган досудового розслідування знов звернувся з клопотанням про арешт майна до слідчого судді та після того, як адвокат звернувся з клопотанням про скасування про арешт майна, перекваліфікував кримінальне провадження на ч.1 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України.
Щодо забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування, не перевагає вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що з викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна та арешт майна необхідно скасувати.

При цьому, необхідно зазначити, що у судовому засіданні не було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, який наразі відбувається.

Щодо зазначення у клопотанні про те, що необхідно зобов`язати слідчого повернути майно, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що ст. 174 КПК України не передбачає вказаних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000448 від 24.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.08.2019 року, а саме з вантажного автомобіля Mercedes білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) в частині заборони розпорядження та користування майном, що є підставою для виконання дій, передбачених ч.3 ст. 173 КПК України.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.03.2019 року, а саме з вантажного автомобіля DAF XF білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_3 в частині заборони розпорядження та користування майном, що є підставою для виконання дій, передбачених ч.3 ст. 173 КПК України.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1