Номер провадження: 11-сс/813/415/20
Номер справи місцевого суду: 523/3130/20 1-кс/523/836/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси, 28 лютого 2020 року, якою було відмовлено у накладені арешту на майно у кримінальному провадженні №0000575, внесеному до ЄРДР 04.05.2017 року за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.194, ст.356, ч.1 ст.239, ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.240 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси, 28 лютого 2020 року, було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 , поданого в рамках кримінального провадження №0000575, внесеного до ЄРДР 04.05.2017р., за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.194, ст.356, ч.1 ст.239, ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.240 КК України, про арешт майна.

Рішення суду мотивоване тим, що слідчим та прокурором не надано доказів на підтвердження того, що не застосування арешту майна перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, а також не надано доказів того, що вказане майно зберігає на собі сліди злочину та має відношення до предмету доказування в даному кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та незаконною, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, зазначає, що вищевказані вантажні самоскиди є речовими доказами, оскільки були виявлені безпосередньо під час огляду місця події.

У зв`язку з викладеним прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси, 28 лютого 2020 року, якою було відмовлено у накладені арешту на майно у кримінальному провадженні №0000575, внесеному до ЄРДР 04.05.2017р., за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.194, ст.356, ч.1 ст.239, ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.240 КК України, і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 про арешт майна.

Позиції учасників судового розгляду.
У судове засідання апеляційного суду сторони кримінального провадження не прибули, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, з клопотанням про відкладення судового розгляду не зверталися.

Апеляційний суд, звертає увагу на положення ст. 422 КПК України, щодо скорочених строків розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчого судді; практику Європейського суду, що неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, а апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення сторін кримінального провадження про призначення судового засідання в апеляційному суді, в зв`язку з чим апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , за відсутності сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Мотиви апеляційного суду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанціїв межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.

З клопотання слідчого вбачається, що 25.02.2020 року на лінію 102 надійшла заява від громадянина на ім`я ОСОБА_8 , який повідомив про факт крадіжки піску за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.18)

Положеннями частина 3 статті 214 КПК України, визначено, що огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідування, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Зазначена норма насамперед направлені на максимально оперативну фіксацію вчиненого злочину, винайдення тих чи інших слідів його вчинення тощо.

25.02.2020 року за даним повідомленням було проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, 32, під час якого було виявлено та вилучено:

-вантажний самоскид марки «TATRA», д/н НОМЕР_1 , завантаженого піском та свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_2 ;

-вантажний самоскид марки «TATRA», д/н НОМЕР_3 , завантаженого піском та свідоцтва про реєстрацію цього вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 .(а.с.21-23)

Під час огляду можуть вилучатися будь-які предмети, що мають значення для кримінального провадження, в тому числі й сліди та предмети, на яких вони відобразились.

Згідно правил ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі, приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Після проведення такого огляду прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

З матеріалів провадження вбачається, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по завершенню огляду місця події внесено не було, прокурор, слідчий за погодженням із прокурором з клопотанням про дозвіл на обшук до слідчого судді не завертались.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обгрунтовано висновку про те, що огляд був проведений з грубим порушенням норм процесуального закону. Викладені обставини свідчать про те, що майно було вилучено незаконно, у зв`язку з чим воно не може бути використане в якості доказів і підлягає поверненню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, і, згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разу доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного степеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступень втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання постановленого завдання.

Таким чином, частиною 3 ст. 132 КПК України встановлено три групи обставин, недоведеність яких перешкоджає застосуванню заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження.

Слідчим відділом Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000575, внесеному до ЄРДР 04.05.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ст.356, ч.1 ст.239, ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.240 КК України.(а.с.6-9)

Разом з тим, у клопотанні слідчого, не зазначено на чому ґрунтуються доводи клопотання про те, що виявлені вантажні самоскиди відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, тобто належним чином не вмотивовано. З матеріалів провадження не вбачається, яке відношення до кримінального провадження №0000575, мають виявлені та вилучені транспортні засоби в результаті проведеного огляду місця події від 25.02.2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, 32.

Більш того, необхідно зауважити, що слідчим відділом Хаджибеївського ВП ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000575 з 04.05.2017 року, при цьому будь-якій особі до теперішнього часу не повідомлено про підозру.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до положень п.1) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси, 28 лютого 2020 року, якою було відмовлено у накладені арешту на майно у кримінальному провадженні №0000575, внесеному до ЄРДР 04.05.2017 року, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.194, ст.356, ч.1 ст.239, ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.240 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4