Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кс/758/5785/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002684, дані щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що «у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУ НП в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002684 від 29.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що протягом 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримував дружні стосунки із малолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи на меті зґвалтування останньої, знаючи, що вона навчається в 6-му класі школи та є малолітньою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в період з 10 по 20 червня 2019 року приблизно о 16 годині ОСОБА_5 запросив малолітню ОСОБА_6 до свого місця мешкання, а саме до гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що остання є малолітньою.

ОСОБА_5 , піднявшись разом із малолітньою ОСОБА_6 на 8 поверх даного гуртожитку, завів останню в підсобне приміщення, що розташоване навпроти ліфта.

Зайшовши в середину підсобного приміщення та зачинивши двері на ключ, ОСОБА_5 наказав малолітній ОСОБА_6 роздягнутись, після чого роздягнувшись сам, повернув малолітню потерпілу спиною до себе, схопив її за талію, нахилив та вступив з нею в статевий зв`язок природнім способом.

При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що ОСОБА_6 не розуміла значення вчинюваних відносно неї дій та не могла чинити адекватний опір зважаючи на той факт, що остання є малолітньою.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №523 ОСОБА_6 з урахуванням рівня її інтелектуального та особистісного розвитку розуміла характер вчинених відносно неї дій, однак не розуміла їх значення, тобто не могла чинити адекватний опір.

Крім того, в невстановлений день та час у 2019 році у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник умисел на вимагання грошових коштів у малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З цією метою останній, ввівши в оману 11-річну малолітню ОСОБА_6 , стверджуючи, що вони перебувають у близьких стосунках, почав вимагати, щоб остання відправляла йому через мережу Інтернет свої фотографії в оголеному вигляді, при цьому погрожуючи розірвати з нею стосунки у випадку якщо вона не виконає його вимог. Як наслідок, малолітня ОСОБА_6 перебуваючи у пригніченому психологічному стані та побоюючись, що ОСОБА_5 розірве із нею стосунки, в невстановлений день та час відправила на телефон ОСОБА_5 свої фотографії в оголеному вигляді.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи відповідно до раніше розробленого плану вчинення злочину, ОСОБА_5 на початку жовтня 2019 року створив «Телеграм-канал», куди завантажив 10 фотознімків на яких зображена малолітня потерпіла ОСОБА_6 в оголеному вигляді, та через Інтернет-месенджер «Telegram», шляхом надіслання CMC- повідомлень, став чинити на неї тиск, з вимогою передачі грошових коштів за видалення даного «Телеграм-каналу».

Під час спілкування з малолітньою потерпілою ОСОБА_6 , ОСОБА_5 погрожував викласти в загальний доступ для користувачів мережі Інтернет фотографії малолітньої ОСОБА_6 в оголеному вигляді, при цьому вимагав в потерпілої грошові кошти в сумі 2000 грн. 00 коп. за нерозголошення вказаної інформації. Малолітня ОСОБА_6 розповіла про вимагання грошових коштів своїй матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після цього малолітня ОСОБА_6 , побоюючись за оприлюднення інформації, яка може спаплюжити її репутацію та осоромити членів її сім`ї, в невстановлений день наприкінці жовтня 2019 року приблизно о 14 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Щекавицька, 21, передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 300 грн., які останній вимагав в неї за нерозповсюдження фотографій компрометуючого змісту.

Крім того, в невстановлений день та час в кінці листопада 2019 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник умисел на повторне вимагання грошових коштів у малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне вимагання грошових коштів, ОСОБА_5 через Інтернет-месенджер «Tele-gram», шляхом надіслання CMC-повідомлень, повторно почав вимагати у малолітньої ОСОБА_6 грошові кошти за видалення «Телеграм-каналу» з компрометуючими фотографіями малолітньої ОСОБА_6 .

В свою чергу, малолітня ОСОБА_6 , побоюючись за оприлюднення інформації, яка може спаплюжити її репутацію та осоромити членів її сім`ї, на вимоги ОСОБА_5 26.11.2019 перерахувала на номер рахунку, який їй надіслав ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 227 грн. 00 коп. Після цього 28.11.2019 ОСОБА_6 перерахувала на рахунок, який їй надіслав ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 500 грн. 00 коп., 29.11.2019 грошові кошти в сумі 500 грн. 00 коп., 01.12.2019 грошові кошти в сумі 400 грн. 00 коп., 02.12.2019 грошові кошти в сумі 200 грн. 00 коп., які у неї вимагав ОСОБА_5 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на повторне вимагання грошових коштів, ОСОБА_5 через Інтернет-месенджер «Telegram», шляхом надіслання CMC- повідомлень, повторно продовжив вимагати у малолітньої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2000 грн. 00 коп. за видалення «Телеграм-каналу» з компрометуючими фотографіями малолітньої ОСОБА_6 .

Побоюючись за оприлюднення інформації, яка може спаплюжити її репутацію та осоромити членів її сім`ї, на вимоги ОСОБА_5 08.12.2019 приблизно об 11 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 26, малолітня ОСОБА_6 передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2000 грн. 00 коп., які останній вимагав в неї за нерозповсюдження фотографій.

Після цього ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції та в останнього вилученого грошові кошти в сумі 2000 грн. 00 коп., які він вимагав та отримав від малолітньої ОСОБА_6

08.12.2019 за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення, затримано в порядку ст. 208 КПК України гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

08.12.2019 о 11:50 год. за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, в ході затримання у порядку ст. 208 КПК України проведено особистий обшук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого було вилучено: «Грошові кошти у сумі 2000 грн. 4 шт. купюри номіналом по 500 грн. (СД133989, УГ8129019, ЛИ3115739, ВЖ6452847); Мобільний телефон «iPhone» білого кольору; Посвідчення НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ; Пластикова картка НОМЕР_2 ; Купюра номіналом 10 грн.; Металевий ніж та лезо до ножа», які перебували у володінні ОСОБА_5 .

Крім цього, того ж дня 08.12.2019 в період часу з 12:50 год. по 14:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , проведено обшук за місцем реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_5 , в результаті чого виявлено та вилучено: «Мобільний телефон «Samsung» білого кольору; Мобільний телефон «MI» чорного кольору; Два слоти від сім-карт мобільного оператора «Київстар»; Один слот сім-карти мобільного оператора «Лайфселл»; Сім-картка «Лайф»; MicroSD картка KINGMAX; Ноутбук Lenovo чорного кольору с/н MP14KGKY; Чоловіча білизна червоного кольору (труси); Дві упаковки від сім-карт; Слот від сім-карти; 5 шт. пластикових карт; Флеш-накопичувач Infenso; Жорсткий диск», які перебували у володінні ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На даний час у слідства виникла необхідність у накладені арешту на зазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, подальшого його збереження та недопущення знищення, так як майно має суттєве значення по кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Такі підстави існують.

Вилучені речі, є речовими доказами у кримінальному провадженні та можуть містить в собі інформацію щодо обставин вчинення злочину, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказані речові докази потребують додаткового огляду та експертного дослідження, що є підставою для його арешту та подальшого збереження в матеріалах кримінального провадження, або спеціальних обладнаних приміщеннях для зберігання, після проведення експертиз та відповідних досліджень.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що вилучені речі відповідають критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України.

Слідчий просить накласти арешт на грошові кошти у сумі 2000 грн. 4 од. купюри номіналом по 500 грн. (СД133989, УГ8129019, ЛИ3115739, ВЖ6452847); мобільний телефон «iPhone» білого кольору; пластикову картку НОМЕР_2 ; металевий ніж та лезо до ножа»; мобільний телефон «MI» чорного кольору; два слоти від сім-карт мобільного оператора «Київстар»; один слот сім-карти мобільного оператора «Лайфселл»; сім-картку «Лайф»; MicroSD картка KINGMAX; ноутбук Lenovo чорного кольору с/н MP14KGKY; чоловічу білизну червоного кольору (труси); дві упаковки від сім-карт; слот від сім-карти; 5 од. пластикових карт; флеш-накопичувач Infenso; жорсткий диск», які перебували у володінні ОСОБА_5 ».

У судове засідання слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Слідчий подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримує та просить його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя дійшов висновку.

Слідчим суддею встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2019 за № 0002684.

Слідчим у кримінальному провадженні старшим слідчим СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 09.12.2019 повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами 4, 5, 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначив, що з метою збереження речових доказів необхідно застосувати такий вид забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Вказані матеріальні об`єкти мають важливе значення для встановлення фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що вказані матеріальні об`єкти мають важливе значення для встановлення фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України.

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, а також ураховуючи можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для підозрюваних та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є можливим.

Зважаючи на те, що слідчим доведено необхідність накладення арешту, слідчий суддя вбачає достатні обґрунтовані підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Клопотання щодо накладення арешту на вказане майно відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, тому слідчий суддя вбачає наявність правових підставі для накладення арешту на вказане майно.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 168, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Київської міської прокуратури № 7 ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на: грошові кошти у сумі 2000 грн. 4 од. купюри номіналом по 500 грн. (СД133989, УГ8129019, ЛИ3115739, ВЖ6452847); мобільний телефон «iPhone» білого кольору; пластикову картку НОМЕР_2 ; металевий ніж та лезо до ножа»; мобільний телефон «MI» чорного кольору; два слоти від сім-карт мобільного оператора «Київстар»; один слот сім-карти мобільного оператора «Лайфселл»; сім-картку «Лайф»; MicroSD картка KINGMAX; ноутбук Lenovo чорного кольору с/н MP14KGKY; чоловічу білизну червоного кольору (труси); дві упаковки від сім-карт; слот від сім-карти; 5 од. пластикових карт; флеш-накопичувач Infenso; жорсткий диск», які перебували у володінні ОСОБА_5 .

Ухвалу про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутніми при розгляді справи про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту.

Ухвала підлягає оскарженню до апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1