Справа № 368/1250/19
Провадження № 1-в/368/124/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" грудня 2019 р.Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника ВК ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
захисника засудженого адвоката ОСОБА_6
та представника трудового колективу ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням,
В С Т А Н О В И В:
До Кагарлицького районного суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_5 із клопотанням та просить суд замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке а саме: виправними роботами.
Своє клопотання засуджений мотивував наступним.
Він, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання у державній установі «Кагарлицька виправна колонія» за вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області від 23.05.2018 року за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами до трьох років.
Відбуває покарання з 14.08.2018 року.
Станом на 14.08.2019 року ним відбуто 1/3 строку покарання.
17.09.2018 року він був працевлаштований на виробництві установи, а потім на контрагентському об`єкті. За період відбування покарання за сумлінне відношення до праці та зразкову поведінку від керівництва установи має 4 заохочення, дисциплінарних стягнень не має. На даний час вину в скоєному злочині визнає та щиро розкаюється. Як раніше, моральну шкоду, так і матеріальну шкоду відшкодовує по мірі можливостей.
А тому він вважає, що він заслуговує на застосування до нього ст.. 82 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити, оскільки вважає, що він став на шлях виправлення.
Представник ДП «Кагарлицька виправна колонія № 115» ОСОБА_4 клопотання засудженого підтримав. Щодо нього розглядалось питання про заміну покарання більш м`яким, але засуджений заявив клопотання і подання колонії залишено без розгляду.
Прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 вважає, що засуджений заслуговує на застосування до нього ст. 82 КК України, а тому не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Вислухавши клопотання засудженого, думку прокурора, представника ДП «Кагарлицька виправна колонія № 115», представник трудового колективу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Суду під час розгляду зазначених клопотань слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно корисної праці.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова засуджений 23 травня 2018 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24.07.2018 р. вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.05.2018 р. залишено без змін в частині призначеного покарання, а змінено в частині стягнення моральної шкоди, а саме: з 370 000 грн. на 150 000 грн.
Засуджений ОСОБА_5 з 14.08.2018 року утримувався у Чернігівського слідчому ізоляторі, де заохочень та дисциплінарних стягнень не мав.
17.09.2018 року засуджений ОСОБА_5 прибув до державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)».
Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що за час відбування покарання в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» ОСОБА_5 має чотири заохочень, а саме: 10.01.2019 р., 04.04.2019 р., 01.07.2019 р. та 03.10.2019 р. за сумлінну поведінку і добросовісне ставлення до праці.
Згідно довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення від 11.10.2019 р. у засудженого відсутні дисциплінарні стягнення. При вивченні особової справи засудженого ОСОБА_5 також відсутні будь які стягнення дисциплінарного характери, навіть і попереджувальні як бесіда.
Як встановлено із змісту характеристики від 11.10.2019 року по прибуттю до установи засуджений був працевлаштований в якості різноробочого на виробництві установи, до роботи відноситься добре, поставлені виробничі завдання виконує, що і підтверджується матеріалами особової справи, в якій міститься заява засудженого щодо надання йому роботи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Окрім пізніше був працевлаштований на контрагентському об`єкті. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персонал)- установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Засуджений ОСОБА_5 на даний час порушень не допускає, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Станом на 14.08.2019 р. ОСОБА_5 відбув вже 1/3 строку призначеного вироком суду за тяжкий злочин з необережності.
За змістом ст. 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є:
?відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті;
?наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 82 КК України суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:
- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
- участь у суспільно-корисній праці;
- участь у виховних заходах;
- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання.
Згідно з висновком адміністрації колонії, ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені обставини в їх сукупності, із врахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі довів, що став на шлях виправлення.
Суд враховує, що задоволення судом клопотання засудженого про застосування щодо нього вимог ст. 82 КК України має на меті не остаточно звільнити засудженого від відбування покарання, а передбачає продовження відбування ним більш м`якого виду покарання, продовження процесу виправлення та подальшу можливість доведення свого виправлення.
За таких обставин, засуджений ОСОБА_5 заслуговує заміни йому невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.
Належними та допустимими доказами підтверджується, що в разі звільнення ОСОБА_5 має намір працевлаштуватися на посаду системного адміністратора у ПП «Транс-Довіра» та проживатиме за місцем своєї реєстрації.
Засуджений став на шлях виправлення, а тому заслуговує на заміну не відбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме: на виправні роботи, тому суд вважає, що клопотання засудженого підлягає до задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням, а саме, на виправні роботи, - задовольнити.
Засудженому ОСОБА_5 за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова та ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 24.07.2018 року не відбуту частину строку основного покарання у виді позбавлення волі 1 (один) рік 230 днів замінити на один рік 230 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 10 % заробітку щомісячно в дохід держави.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1