Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/54/20 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференцзв`язку в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2020 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Брянка Луганської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Штраф не сплачено,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме з 15 год. 40 хв. 24 січня 2020 року до 23 березня 2020 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 42 040 грн.
У разі внесення визначеної суми застави, зобов'язано підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися з м. Олександрії Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування із свідками по кримінальному провадженню, крім участі під час процесуальних дій;
- здати на зберігання слідчому паспорт громадянина України та у разі наявності закордонний паспорт.
Роз`яснено ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, за умови сплати застави, у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а судом буде вирішено питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2020 року, задоволено клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_10 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме з 15 год. 40 хв. 24 січня 2020 року до 23 березня 2020 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 42 040,00 грн. із покладенням певних обов`язків у разі внесення застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України, а саме у тому, що 02 грудня 2019 року близько 04 години 00 хвилин, ОСОБА_8 перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ 210112, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , що знаходився на прилеглій території до «Центру первинної медико-санітарної допомоги» по вулиці Діброви, 77, в місті Олександрія Кіровоградської області. В цей час ОСОБА_8 помітив на панелі приборів вказаного автомобіля мобільний телефон і у нього виник умисел направлений на відкрите заволодіння ним. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_11 , з панелі приладів зазначеного автомобіля, відкрито заволодів мобільним телефоном Samsung J1 (2016) SM-J120H, належний ОСОБА_12 , вартість якого становить 1 150,00 грн. В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає як вимогам ст. 184 КПК України, так і практиці застосування рішень Європейського суду з прав людини, оскільки обставини зафіксовані в протоколах: огляду місця події, допиту свідка та потерпілого, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, слідчого експерименту зі свідком, висновку експерта, в сукупності містять достатньо даних, які дають можливість зробити висновок про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 не одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших утриманців. Фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з вітчимом, матір`ю, двома братами та сестрою. На обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Офіційно не працює та не навчається.
Підозрюваний раніше судимий за вчинення корисливого злочину, знову вчинив злочин, в якому обґрунтовано підозрюється, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість.
ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а тому, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підозрюваний раніше судимий за вчинення корисливого злочину, знову вчинив злочин, в якому обґрунтовано підозрюється, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість. Відносно підозрюваного в провадженні суду на даний час перебувають два обвинувальні акти за ч. 1 ст. 289 КК України. У підозрюваного відсутнє законне джерело одержання доходу чи/або заробітної плати. Ознака повторності інкримінованого обвинуваченому злочину, свідчить про ігнорування принципу мирного володіння майном. Зазначені обставини в сукупності свідчать про схильність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень та відповідно наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею взято до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного, який раніше судимий за злочин проти власності, на шлях виправлення не став, будучи обвинуваченим в інших кримінальних провадженнях, які перебувають на розгляді в суді, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винним у вчиненні злочину передбачає позбавлення волі, а тому відносно підозрюваного не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишення місця свого проживання за адресою АДРЕСА_2 цілодобово, із застосуванням засобів електронного контролю (браслету).

Свої вимоги обґрунтувала тим, що визначальним аргументом, що став підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стала тяжкість пред`явленої підозри та суворість можливого покарання. В даному випадку жодних доказів на обґрунтування реальності такого ризику, як переховування від досудового розслідування та суду стороною обвинувачення надано не було. Таким чином, небезпека переховування особи не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою «Строган проти України». Вважає, що слідчим суддею про оцінці ризику переховування не було належним чином надано оцінку тому факту, що по двом іншим кримінальним провадженням за ч.1 ст.289 КК України, які перебувають на розгляді суду, та по яким ще не винесено ні обвинувального, ні виправдувального вироків, ОСОБА_8 жодного разу не вчиняв спроб перешкоджати слідству чи суду, ухилятися чи переховуватися, його процесуальна поведінка була належною, при тому, що запобіжні заходи не обиралися взагалі. В даному ж кримінальному провадженні підозру за ч.1 ст.186 КК України було пред`явлено 13.12.2019 року, а зміну раніше повідомленої підозри у зв`язку з перекваліфікацією на ч.2 ст.186 КК України пред`явлено 23.01.2020 року. Від дня пред`явлення першої підозри і до даного часу ОСОБА_8 не вчиняв ніяких перешкод досудовому розслідуванню, з`являвся на виклик слідчого, належним чином виконував процесуальні обов`язки, а тому відсутні підстави вважати, що існує ризик переховування від досудового розслідування та суду.
Вважає, що не відповідає дійсним обставинам справи також покладений в основу ухвали висновок суду про відсутність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з відсутністю дружини та дітей. Так, вік ОСОБА_8 лише 19 років і було б дивно, якби він вже мав дружину та дітей. Однак, він має батьківську родину - мешкає з матір`ю, вітчимом, братами та сестрами, має постійне місце проживання по АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 підтримує з родиною позитивний емоційний зв`язок, має обов`язки в сім`ї та відповідально ставиться до них. То ж висновки суду про відсутність міцних соціальних зв`язків є необґрунтованими.
Зазначила, що він хоч і не має постійного місця роботи, однак, працює за договорами підряду та виконує ремонти квартир, з чого і має дохід.
Вважає, що судом при обранні запобіжного заходу не було належним чином враховано наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків в батьківській родині та хоч і не офіційного, але постійного місця роботи та заробітку.
Що ж до ризику вчинення нових злочинів, по наявність якого слідчий суддя прийшов до висновку з огляду на кількість відкритих кримінальних проваджень щодо ОСОБА_8 , то запобігти такому ризику можливо застосувавши до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме - домашній арешт.

Заслухавши доповідача, захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 5 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.
Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007р. визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України.
23 січня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді стосовно наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідка та потерпілого, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, слідчого експерименту зі свідком, висновком експерта.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував особу підозрюваного, який не одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших утриманців. Фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з вітчимом, матір`ю, двома братами та сестрою, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює та не навчається, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, знову вчинив злочин, в якому обґрунтовано підозрюється, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість. Врахував, що в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області на розгляді перебувають два обвинувальні акти, згідно з якими ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України. В врахував наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 раніше судимий за злочин проти власності, на шлях виправлення не став, будучи обвинуваченим в інших кримінальних провадженнях, які перебувають на розгляді в суді, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до шести років.
Отже, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді, що інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі щодо недоведеності наявності ризиків, передбачених.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення корисливого злочину, знову вчинив злочин, в якому обґрунтовано підозрюється, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість. Відносно підозрюваного в провадженні суду на даний час перебувають два обвинувальні акти за ч. 1 ст. 289 КК України. У підозрюваного відсутнє законне джерело одержання доходу чи/або заробітної плати. Ознака повторності інкримінованого обвинуваченому злочину, свідчить про ігнорування принципу мирного володіння майном. Зазначені обставини в сукупності свідчать про схильність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень та відповідно наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, навіть з урахуванням того, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання по АДРЕСА_2 де мешкає з матір`ю, вітчимом, братами та сестрами, з якими підтримує позитивний емоційний зв`язок, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_10 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме з 15 год. 40 хв. 24 січня 2020 року до 23 березня 2020 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 42 040,00 грн. із покладенням певних обов`язків у разі внесення застави - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_13 Ремез