Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/92/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000176 від 25 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_7 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2019 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добрянка Вільшанського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, що не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного злочину.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 у строк відбування покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення, а саме з 25.09.2018 року по день набрання вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1144,00 грн. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, він не маючи постійного джерела доходів, не займаючись і не бажаючи займатися суспільно-корисною працею, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном раніше знайомої йому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала одна і неофіційно, за місцем свого проживання займалася продажем продуктів харчування, цигарок та алкоголю для місцевих жителів, вирішив вчинити на неї напад.
З цією метою, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, 24.09.2018 року, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , для приховування своєї зовнішності, виготовив з панчохи маску на обличчя та в якості знаряддя злочину для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та подолання її опору, ОСОБА_7 , обрав невстановлений в ході досудового розслідування твердий предмет з обмеженою контактуючою поверхнею.
В подальшому цього ж дня, у вечірній час, ОСОБА_7 направився за місцем проживання ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , при цьому, взявши із собою заздалегідь приготоване знаряддя вчинення злочину, в тому числі, засіб приховування зовнішності.
Прибувши за вказаною адресою, ОСОБА_7 у період часу з 23 год. 50 хв. 24.09.2018 по 00 год. 10 хв. 25.09.2018, проник на території вказаного домоволодіння, де, перебуваючи в дворі, одягнувши на обличчя заздалегідь приготовлену панчоху, тримаючи в руках невстановлений в ході досудового розслідування предмет, постукав у вікно будинку.
Після чого, почувши та упевнившись в тому, що ОСОБА_10 перебуває біля вхідних дверей будинку та відчиняє їх, ОСОБА_7 ногою, з великою силою, наніс один удар по вхідних дверях, в результаті чого двері будинку відчинились і ОСОБА_7 проник в будинок, де за допомогою заздалегідь приготовленого невстановленого слідством предмету, почав наносити ОСОБА_10 тілесні ушкодження в область голови та верхніх кінцівок.

За висновком судово-медичної експертизи № 70 від 20.10.2018 року потерпілій ОСОБА_10 - ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження: забита рана на лобній ділянці голови по середній лінії, забита рана на лівій тім`яно-скроневій ділянці голови, забита рана на лівій тім`яно-потиличній ділянці, крововиливи в м`які тканини голови, відкритий лінійний перелом обох тім`яних і потиличних кісток черепа, крововилив під м`яку мозкову оболонку в області лобної долі правої і лівої півкуль головного мозку, крововилив під тверду мозкову оболонку в області лівої потиличної долі, забій речовини головного мозку, синці і забиті рани на тильній поверхні кистей рук, відкритий перелом проксимальної фаланги другого і третього пальця лівої кисті з крововиливом в навколишні м`які тканини, відкритий перелом дистальної фаланги першого пальця правої кисті з крововиливом в навколишні м`які тканини, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.
В подальшому, ОСОБА_7 переконавшись у тому, що ОСОБА_10 перестала подавати ознаки життя, почав обшукувати будинок, потім проник до літньої кухні, де заволодів майном ОСОБА_10 , а саме: двома пачками цигарок марки «Marvel», «Strong», упаковкою петард марки «Czarny Pirat», палкою ковбаси, які не представляють для потерпілих матеріальної цінності та грошовими коштами у сумі 541,00 грн..
Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, а потерпіла ОСОБА_10 від заподіяних ОСОБА_7 тілесних ушкоджень померла на місці події.
При таких обставинах, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст.187 та п.6 ч.2 ст. 115 КК України, як розбій, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та умисне вбивство потерпілої ОСОБА_10 з корисливих мотивів.

Разом з цим, як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, у зв`язку з відсутністю у матеріалах кримінального провадження належних, допустимих та достовірних доказів, дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_10 та його винуватість у вчиненні крадіжки з проникненням у житлове приміщення.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить скасувати вирок суду, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам цієї справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України і призначити покарання: за п.6 ч.2 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна, за ч.4 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 8 років. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, прокурор просить призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією майна.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що не заважаючи на наявність у справі достатніх, належних та допустимих доказів, які з об`єктивністю свідчать про наявність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд не дав їм належну та об`єктивну оцінку, дійшов передчасного та необгрунтованого висновку про недоведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у розбійному нападі та умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_10 , що призвело, на думку прокурора до неправильного вирішення справи, ухвалення незаконного та необґрунтованого виправдувального вироку.

Крім того, у доповненнях до апеляційної скарги, прокурор вказує про істотні порушення вимог КПК, допущених судом під час розгляду справи, а саме вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та заміну прокурора на стадії судових дебатів без поновлення судового слідства, а також неякісну технічну фіксацію перебігу судового процесу та невідповідність тексту проголошеного вироку з вироком, який міститься у справі.
У апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , просить змінити вирок суду в частині кваліфікації та призначеного покарання, вказуючи на те, що оскільки потерпіла ОСОБА_10 здійснювала продаж продуктів харчування для місцевих жителів за місцем свого проживання, то доступ до її домоволодіння був вільний, ОСОБА_7 у свою чергу приходив до останньої для придбання цигарок.

При таких обставинах адвокат вважає, що у діях ОСОБА_7 з об`єктивної та суб`єктивної сторони відсутня така кваліфікуюча ознака як крадіжка з проникненням, а тому дії його підзахисного слід перекваліфікувати з ч. 3 ст.185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України та при призначенні покарання врахувати, що ОСОБА_7 заволодів коштами, у той час як потерпіла ОСОБА_10 вже була мертвою, що його підзахисний до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання та позитивну характеристику, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, у зв`язку з чим стверджує, що ОСОБА_7 за крадіжку майна можливо призначити покарання без позбавлення волі.

У апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України та призначити максимальне покарання в межах санкції даної статті.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що органом досудового розслідування зібрано достатньо, належних та допустимих доказів, які з об`єктивністю свідчать про умисне вбивство з корисливих мотивів ОСОБА_10 обвинуваченим ОСОБА_7 .

Стверджує про те, що суд безпідставно та необґрунтовано визнав цілий ряд доказів недопустимими і як наслідок дійшов передчасного висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України, допустив упередженість та неповноту, в основу вироку поклав показання самого обвинуваченого ОСОБА_7 , ухвалив виправдувальний вирок, який не відповідає вимогам п. 4 ст. 370 та п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України.
За клопотанням представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11 в судовому засіданні неодноразово оголошувались перерви, представнику надана можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, внести зміни та доповнення до апеляційної скарги, всі дати та час наступних судових засідань погоджувався заздалегідь, у встановленому КПК порядку ( т.5 а.п. 67-69, 85, 107).

Однак, 23 квітня 2020 року за 15 хв. до початку судового засідання, адвокат ОСОБА_11 через канцелярію апеляційного суду знов звернувся з клопотанням про відкладення судового розгляду, вказуючи на те, що його довіритель нібито виявив бажання прийняти участь в судовому засіданні та подати доповнення до апеляційної скарги.

З цього приводу, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_6 заперечували проти відкладення судового розгляду, мотивуючи тим, що адвокат ОСОБА_11 явно зловживаючи своїми процесуальними правами, намагається у такий спосіб затягнути розгляд справи.

При таких обставинах, апеляційний суд, з урахуванням думки інших учасників судового провадження, відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України, а також для забезпечення розгляду справи упродовж розумного строку, вирішив розглянути апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 за його відсутністю, який з 09 грудня 2019 року, тобто з дня відкриття апеляційного провадження, мав право та можливість подати доповнення до апеляційної скарги, в умовах карантину звернутися до суду особисто або через представника з клопотанням про проведення судового засідання дистанційно, в умовах відеонконференції.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який підтримав свою та апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Проте, ці вимоги закону, під час розгляду даного кримінального провадження, судом не виконані.

Так, виправдовуючи ОСОБА_7 із-за недоведеності його винуватості в умисному вбивстві ОСОБА_10 , суд у мотивувальній частині вироку зазначив про те, що наявні у справі письмові докази: а саме дані з гідрометеоцентру про те, що в день вчинення злочину був дощ; протокол огляду місця події, під час проведення якого виявлені сліди взуття ОСОБА_7 ; протокол огляду місця події, в ході якого були вилучені кросівки ОСОБА_7 ; висновок експертизи № 70 про те, що час вчинення злочину співпадає з часом перебування ОСОБА_7 у будинку ОСОБА_10 ; висновок судово-біологічної експертизи про належність вилучених кросівок ОСОБА_7 ; протокол затримання підозрюваного ОСОБА_7 з вилученням мобільного телефону, протокол огляду предмета (мобільного телефона) в якому збереглися запити в мережу «Гугл» про те, що « сколько дают за ограбление», «по чем ударить человека что би его вирубить» та ін., не вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення умисного вбивства, ні окремо, ні в їх сукупності.

Крім того, суд мотивуючи своє рішення вказав, що протокол допитів ОСОБА_7 , який постійно змінював свої показання по епізоду вбивства ОСОБА_10 , протокол слідчого експерименту, під час проведення якого ОСОБА_7 розказав та показав на місці злочину місцезнаходження усіх речей у домі та положення ОСОБА_10 ; висновок експерта № 609/610/19-27 про те, що ОСОБА_7 , під час його допиту достовірно розповідав про вбивство ОСОБА_10 , був щирим та відвертим, а також матеріали НСРД з відеозаписами, не приймаються судом як належні та допустимі, оскільки відповідно до ст. 18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні злочину або давати показання, які можуть стати підставою для підозри або пред`явлення обвинувачення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання.

Також суд дійшов висновку про те, що показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не мають жодного доказового значення в даному кримінальному провадженні, оскільки не доводять та не спростовують винуватість ОСОБА_7 .
Протокол огляду трупа ОСОБА_10 , висновки судово-медичних експертиз № 70 від 26.10.2028 року, № 135 від 29.12.2018 року, висновки експерта № 694 від 10.10.208 року, № 118 від 17.10.2018 року, № 709 від 31.10.2018 року , № 708 від 02.11.2018 року, № 802 та № 803 від 04.02.2019 року, суд визнав такими, що не містять даних про наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню,
При цьому, суд визнав належними та допустимими докази протокол огляду місця події від 25.07.2018 року, в ході якого у домоволодінні ОСОБА_7 були знайдені та вилучені грошові кошти в сумі 541,00 грн.; висновок почеркознавчої експертизи № 268 від 22.12.2018 року, згідно з яким записи на 5-ти гривневих купюрах виконані ОСОБА_10 , оскільки вони узгоджуються з показаннями ОСОБА_7 про те, що він вчинив крадіжку майна з приміщення кухні ОСОБА_10 , яка на той час була вже мертва.
Підсумовуючи свої висновки, суд вказав, що сумнівний характер обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст. 187 та п.6 ч.2 ст.115 КК України не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» який знайшов своє відображення у рішенні ЄСПЛ «Коробов проти України»

Разом з цим, дійшов висновку про те, що після з`ясування всіх обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, необхідно вийти за межі пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та перекваліфікувати його дії з ч.4 ст.187 КК України на ч.3 ст.185 КК України.

Згідно ч.1 п.4 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду мають істотні суперечності.
За змістом, суд у мотивувальній частині оскаржуваного вироку вказав, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.4 ст. 187 та п.6 ч.2 ст. 15 КК України не знайшло свого об`єктивного підтвердження, а у резолютивній частині вказав, що виправдовує ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст. 15 КК України.

Тобто, мотиви та висновки суду про виправдання ОСОБА_7 є суперечливими, мотивувальна частина вироку не відповідає резолютивній, що відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, розцінюється як істотне порушення вимог КПК і являється однією з підстав для скасування вироку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, при ухваленні вироку, в порушення вимог ст. 94 КПК України, зібраним в справі доказам в їх сукупності та взаємозв`язку взагалі не дав належної та об`єктивної оцінки, визнав цілий ряд ключових доказів недопустимими по надуманим мотивам, абсолютно вибірково, визнав одні докази недопустимими, інші, такими, що не приймаються до уваги, а інші такими, що не підтверджують обставини, щодо винуватості ОСОБА_7 , покази свідків та висновки експертиз також не викладені, а лише вказано про їх наявність, з посиланням лише на аркуші справи.
Окремо, апеляційний суд відмічає, що мотиви та висновку суду про неприйнятність ключових доказів, у тому числі протоколів огляду місця події та висновків експертів, які відображають повну та чітку картину обставин цієї справи, по меншій мірі є сумнівними, а по суті необ`єктивними.

Колегія суддів переконана, що ухвалюючи за результатами розгляду даного кримінального провадження вирок, суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст. 370 КПК України, так як допустив явну невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, не дав належної оцінки наявним у справі доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, що стало наслідком його не законності, не обґрунтованості та не вмотивованості, а також порушив вимоги ст. 374 КПК України щодо вимог до змісту вироку.

Виходячи із передбачених ст. ст. 7, 9 ч.6 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст. 409, 411, 412, 415 КПК України, з метою забезпечення права сторін провадження на справедливий судовий розгляд та на оскарження процесуальних рішень, дотримання принципу змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалений Ульяновським районним судом Кіровоградської області вирок стосовно ОСОБА_7 підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Встановлена колегією суддів неповнота судового розгляду є системною, що свідчіть про однобічність розгляду судом першої інстанції даного кримінального провадження.

Вказані порушення закону, а отже і подальшу оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, не можливо усунути під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження, навіть шляхом проведення повного дослідження всіх доказів по справі, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень ( ст.24 КПК України).

У зв`язку із скасуванням вироку суду із-за істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, та відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, якими встановлено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, колегія суддів в обговорення вини і кваліфікації дій ОСОБА_7 не входить.

Під час нового судового розгляду даного кримінального провадження, суду першої інстанції слід всебічно, повно та неупереджено розглянути його та дослідити доводи апеляційних скарг, під час ухвалення вироку не допустити виявлені недоліки та ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення, надавши оцінку всім доказам, дослідженим під час судового розгляду.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що під час нового судового розгляду, у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при призначенні обвинуваченому виду та строку покарання, суду необхідно обов`язково врахувати позицію потерпілого.

Що стосується клопотання адвоката ОСОБА_8 про заміну обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, у зв`язку з малозначністю, як вважає захисник, вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також із-за недотримання судом розумних строків розгляду справи, то колегія суддів відмічає, що відкладення судових засідань відбулось за клопотанням представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 та прокурора, тобто з об`єктних причин.

У зв`язку із скасуванням вироку, є реальні ризики, того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу є безпідставним та необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-412, 415, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2019 року в кримінальному провадженні № 0000176 від 25 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст. 187 КК України та п.6 ч.2 ст.115 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

У задоволенні клопотання захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою строком на 60 днів, а саме до 12.00 год. 21 червня 2020 року.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4