ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №637/238/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1341/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України

23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 17.12.2018 відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Петрівка Куп`янського району Харківської області, громадянин України, вдівець, з неповною середньою освітою, непрацюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:
- 23.02.2016 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, ч.4 ст.81 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 21.11.2016 року звільнений з місця позбавлення волі за відбуттям терміну покарання;
засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
У відповідності до ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Цим же рішенням суду розв`язаний цивільний позов та вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, 24.12.2016 у вечірній час, більш точний час не виявилось можливим встановити, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до будинку ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_2 , який використовується ним у якості сховища (як комора для зберігання зерна), де через вікно проник до приміщення будинку, з якого таємно викрав монітор марки «Samsung» моделі «SyncMaster 713NS» вартістю 726грн. 67коп., відеореєстратор «DVR» марки «Dahua» моделі «DH-DVR5208A» вартістю 2256грн. 48коп. та мережевий фільтр на 5-ть розеток з євровилкою 1,5мм. із запобіжником вартістю 40грн.

З викраденим ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3023грн. 15коп.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність, а саме ст.75 КК України, що потягло за собою неправильне звільнення від відбування покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника, які просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.
Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.2 а.с.66-68), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Так як, судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням до сховища, вчиненому повторно то суд першої інстанції вірно кваліфікував ці його дії за ч.3 ст.185 КК України.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст.12 КК України, є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, проживає один, займається домашнім господарством, вдівець, має постійне місце проживання та реєстрації за яким скарг на нього немає, з 2011 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом синдром залежності від алкоголю, а з весни 2017 року взагалі не вживає алкогольні напої, має тяжке захворювання.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та усунення заподіяної шкоди шляхом повернення викраденого, а вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння обставиною, яка обтяжує покарання.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак ближче до мінімальної санкції статті.

Разом з цим, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність претензій з боку потерпілого, враховуючи незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 та його впевнене переконання щодо відсутності у його житті алкоголю та його вмотивування на позитивні зміни, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи у суді, суд першої інстанції вважав за можливе застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання.

Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, колегія суддів находить таким, що цілком відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Так, обставини справи дійсно свідчать, що ОСОБА_7 вже декілька разів судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів і навіть відбував покарання у виді позбавлення волі, але як свідчать матеріали цього провадження на шлях виправлення не став, а знов вчинив злочин за який притягується до кримінальної відповідальності.

Проте, як випливає з встановлених фактичних обставин - злочин ОСОБА_7 вчинив під впливом алкоголю, яким не зловживає вже майже три роки з моменту виявлення хвороби.

З часу вчинення злочину минуло більше трьох років, протягом яких ОСОБА_7 регулярно проходить лікування і не вчиняє будь-яких правопорушень, що свідчить про правильність висновків суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність претензій з боку потерпілого, враховуючи незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 який підтверджується долученими документами, його впевнене переконання щодо відсутності у його житті алкоголю та його вмотивування на позитивні зміни, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному суді, колегія суддів вважає за правомірне застосування судом першої інстанції положення ст.75 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства є правильними і таким, що знайшли своє підтвердження висновками органу пробації (т.2 а.с.50).

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, а оскільки підстав для скасування чи зміни судового рішення не встановлено то вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 17.12.2018 відносно ОСОБА_7 без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді