Справа №636/40/18
Провадження №1-кп/636/134/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2020 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі об`єднані кримінальні провадження за №0001659 від 08.10.2017 року, №0001999 від 24.11.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, такого, що офіційно не працює, не одружений, раніше судимого, а саме - 25.05.2015 року за вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт та 28.11.2017 року за вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч. 2 ст. 389 КК України із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 1 місяць, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Чугуївського міського суду Харківської області з Харківського апеляційного суду надійшли об`єднані кримінальні провадження за№0001659 від 08.10.2017 року, №0001999 від 24.11.2017 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2019 року, справа розподілена судді ОСОБА_1 та зареєстрована в контрольному журналі судових справ та інших матеріалів, переданих для розгляду судді 06.12.2019 року.

В судовому засіданні 30.03.2020 року прокурор звернувся до суду з клопотанням в якому просив суд продовжити ОСОБА_4 строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 діб, посилаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі і тяжкого, а тому для запобігання ризикам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та експертів, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином та вчиненню іншого кримінального правопорушення, є необхідність в продовженні строку.

Згідно заяви захисника ОСОБА_6 від 19.03.2020 року, останній просив провести судове засідання, призначене на 30.03.2020 року за його відсутності, або залучити на окрему процесуальну дію іншого адвоката тому, що він знаходиться у відпустці в м. Трускавець.

Згідно ухвали суду від 16.03.2020 року судом доручено директору Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у луганській та Харківській областях призначити обвинуваченому ОСОБА_4 адвоката для проведення окремої процесуальної дії. Відповідно до доручення від 27.03.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 призначено адвоката ОСОБА_3 для проведення окремої процесуальної дії.

Захисник ОСОБА_3 та обвинувачений просили вирішити це питання на розсуд суду.

Судом під час розгляду клопотання прокурора встановлено, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 26.11.2019 року обвинуваченому продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 25.12.2019 року включно, який потім був продовжений ухвалами Чугуївського міського суду Харківської області від 19.12.2019 року по 16.02.2020 року та від 06.02.2020 року по 05.04.2020 рік.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, випливає зі змісту ст. 331 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України та які згідно статті 12 цього Кодексу класифікуються як злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, випливає зі змісту ч. 2 ст. 177 КПК України.

Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд ретельно вислухавши учасників процесу вважає, що на момент розгляду клопотання прокурора існує обґрунтована підозра та ризики переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення. На підтвердження зазначених ризиків свідчить: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за якими він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, а саме те, що він неодружений, офіційно не працює, його репутацію, майновий стан та наявність судимостей.

Доводи прокурора про те, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цих кримінальних провадженнях та перешкоджати кримінальним провадженням іншим чином не знайшли свого підтвердження під час розгляду цього клопотання.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

При цьому суд звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Таким чином на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1, п. 5 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику, а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зник наявні ризики, передбачені п. 1 , п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Керуючись ст. ст. 55, 177, 331 КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Застосований ОСОБА_4 під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» вважати продовженим на строк 60 днів, тобто по 28.05.2020 рік включно.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою згідно рішення Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 року, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуюча суддя ОСОБА_1