ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/542/20

30 квітня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000129 від 05.02.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом осіб рядового складу, заступника командира бойової машини навідник оператор 3-го гірсько-штурмового взводу 2-ї гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу та проходячи військову службу на посаді заступника командира бойової машини - навідника - оператора 3-го гірсько-штурмового взводу 2-ї гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 08 серпня 2019 року близько 07 год. 00 хв., без будь - яких поважних причин, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби - місце табірного збору військової частини НОМЕР_1 на НОМЕР_2 загальновійськовому полігоні ( АДРЕСА_2 ) та направився за місцем свого фактичного проживання у м. Кив, де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував .

Дані дії ОСОБА_3 , які виразились в самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, суд кваліфікує за ч.3 ст.408 КК України, тобто дезертирство.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи.

Крім повного визнання вини обвинуваченого ОСОБА_3 , його вина повністю підтверджується матеріалами справи.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 зазначними вище діями вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 408 КК України, а саме самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто дезертирство.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття у скоєному, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину, а також суд, приймає до уваги, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Санкція ч.3 ст.408 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, однак вважає можливим виправлення ОСОБА_3 , без реального позбавлення волі, але в умовах нагляду за ним та звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід відсутній.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.374,376,395 КПК України, 75-76 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі і застосувавши ст. 75, 76 КК України, звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк терміном в три роки, з покладенням на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законний сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1