Справа № 191/4422/19
Провадження № 1-кп/191/383/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове кримінальні провадження внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000003 від 02.01.2020 року, № 0001701 від 21.11.2019 року № 0001732 від 01.12.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

- 30.05.2011 року Вільнянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 20.09.2011 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 23.06.2017 року з Солонянської ВК -21 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

21.08.2019 року Дніпровським апеляційним судом за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 850 грн, який не сплачено.

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисних злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності.
16.11.2019 приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_2 , де на вказаній території побачив велосипед «Україна» червоно-чорного кольору та в цей час у нього виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з території вищевказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, 16.11.2019 приблизно о 07 годині 15 хвилин ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, через частково відсутній паркан території домоволодіння АДРЕСА_2 та пройшов на вказану територію, де впевнившись у тому, що на території домоволодіння нікого немає, та за його противоправними діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно викрав велосипед марки «Україна» червоно-чорного кольору, який належить ОСОБА_7 .
З викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 згідно висновку експерта №328/20 від 27.01.2020 року матеріальний збиток на суму 1132 гривні 00 копійок
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
18.11.2019 приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що в сараї № НОМЕР_1 , що розташований поблизу б. АДРЕСА_3 знаходиться цінні речі, які він може звернути на свою користь, у нього виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з вищевказаного сараю, який належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, 18.11.2019 приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_3 зняв з дверей сараю незачинений навісний замок та проник до приміщення сараю. Перебуваючи у приміщенні сараю АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , впевнившись у тому, що в сараї нікого немає, та за його противоправними діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно викрав велосипед марки «Україна» чорного кольору, який належить ОСОБА_5 .
З викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 згідно висновку експерта №3910/19 від 25.11.2019 року матеріальний збиток на суму 1477 гривень 20 копійок.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.
Крім того 30.11.2019, приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився навпроти домоволодіння №10 по вул. Новоукраїнська, м. Синельникове Дніпропетровської області, разом з раніше знайомим ОСОБА_6 , який дістав з правої кишені джинсових брюк гаманець коричневого кольору з грошовими коштами в сумі 1500 гривень, купюрами по 50 гривень та взяв його в ліву руку. В цей момент у ОСОБА_3 раптова виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите заволодієш чужим майном та визначив останнього як особу, відносно якої можливо вчинити злочин, відкрито викрасти його майно, а саме вищевказаний гаманець коричневого кольору з грошовими коштами в сумі 1500 гривень, купюрами по 50 гривень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , 30.11.2019 близько 10-35 год наблизився до ОСОБА_6 та ривком, вирвав з лівої руки потерпілого ОСОБА_6 його гаманець коричневого кольору з грошовими коштами в суту 1500 гривень, купюрами по 50 гривень чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 1500,00 гри.
З викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник викраденим розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому показав, що дійсно 16.11.2019 року приблизно вранці проходив біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів зайшов у двір та викрав велосипед «Україна», який належав потерпілій ОСОБА_7 .. З місця вчинення зник, велосипед продав за 200 грн. Крім того 18.11.2019 року приблизно у вечірній час, перебуваючи біля сараю АДРЕСА_4 , проник до приміщення сараю, звідки таємно з корисливих мотивів викрав велосипед «Україна», який належав потерпілій ОСОБА_5 . Крім того 30.11.2019 року у денний час, він разом з потерпілим ОСОБА_6 вживав алкогольні напої, перебуваючи навпроти домоволодіння №10 по вул. Новоукраїнська, м. Синельникове Дніпропетровської області, вирвав у потерпілого гаманець з грошима та побіг. У скоєному щиро кається, просив суд суворо не наказувати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Просить призначити покарання на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 18.11.2019 року, в приміщенні сараю АДРЕСА_4 , виявила нестачу велосипеда «Україна». Викрадене майно їй повернуто, але покарання просила призначити відповідно до вимог діючого законодавства.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 30.11.2019 року приблизно о 10.00 годині, він разом з обвинуваченим вживали алкогольні напої, потім перебуваючи навпроти домоволодіння АДРЕСА_5 , разом з обвинуваченим ОСОБА_3 , останній вихватив у нього гаманець в якому було 1500 грн, потерпілий одразу викликав поліцію, кошти до теперішнього часу не повернув. Просив суд призначити покарання обвинуваченому відповідно до вимог діючого законодавства.

Враховуючи те, що прокурор, потерпілі та обвинувачений не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 , потерпілих в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочинів в судовому засіданні доказана повністю.
Умисні дії ОСОБА_3 по епізоду крадіжки у потерпілої ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Умисні дії ОСОБА_3 по епізоду крадіжки у потерпілої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.
Умисні дії ОСОБА_3 по епізоду відкритого викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), вчинене повторно.
Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно та відкрито. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явлених в обвинуваченні злочинів є таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно та відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжкими злочинами, особу обвинуваченого ОСОБА_3 який є раніше неодноразово судимим, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а також з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив декілька умисних корисливих злочинів, обвинувачений не працює, вчинив злочин маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, менше ніж через 1 рік після постановлення щодо нього попереднього вироку, штраф за яким до того ж він на момент вчинення злочину так і не сплатив, за місцем проживання характеризується негативно.
Вказані обставини дають всі підстави суду вважати, що поведінка обвинуваченого свідчить про його антисоціальну спрямованість та схильність до злочинної діяльності і тому необхідним і достатнім для нього буде покарання, яке пов`язане із ізоляцією від суспільства та йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України відсутні.
При призначені остаточного покарання за сукупністю вироків, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 положення ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення менше ніж через 1 рік після постановлення щодо нього попереднього вироку, штраф за вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.08.2019 року ОСОБА_3 на момент вчинення злочину так і не сплатив.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , залишити до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання, а саме з 01.12.2019 року.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185, за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

На підставі частини 1 статті 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_3 остаточно визначити покарання за цим вироком та вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.08.2019 року у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 грн.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_3 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, на користь судового експерта ОСОБА_9 , р/р: НОМЕР_2 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 3910/19 від 25.11.2019 в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, на користь судового експерта ОСОБА_9 , р/р: НОМЕР_2 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 328/20 від 27.01.2020 в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 , відраховувати з моменту затримання, а саме з 01.12.2019 року.
Речові докази: велосипед «Україна» чорного кольору залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 ( Т. 4 а. с. 24-25); велосипед «Україна» червоно-чорного кольору залишити за належністю потерпілій ОСОБА_7 ( Т. 5 а. с. 23-24).

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1