н/п 1-кс/490/8067/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004498 внесеного до ЄРДР 23.12.2019 підозрюваній:
ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянці України, маючій повну загальну середню освіту, непрацюючій, маючій на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимій, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_3
підозрювана ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
27 грудня 2019 року старший слідчий Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, відомості про яке 23.12.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004498.
Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав.
Підозрювана ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала частково, проти застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечувала, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей, та вважає що ризики, на які посилається прокурор не є реальними. Захисник підтримав позицію підозрюваної.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного.
Досудовим розслідуванням встановлено суть кримінального правопорушення, що полягає у наступному, у травні 2019 року ОСОБА_4 , будучи вагітною, повідомила про це біологічного батька дитини, який у серпні 2019 року повідомив про те, що більше не буде підтримувати з ОСОБА_4 стосунки та в подальшому дитина йому не потрібна, через що ОСОБА_4 , приховуючи свою вагітність від оточуючих та рідних, вирішила в подальшому народити дитину та відмовитися від неї, залишивши її в пологовому будинку.
В листопаді 2019 року ОСОБА_4 разом з двома малолітніми дітьми переїхала до свого брата, який проживає за адресою: будинок АДРЕСА_3 , у зв`язку з тим, що будинок за місцем її проживання був від`єднаний від постачання електроенергії.
За декілька днів до пологів, точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 вирішила повернутися до свого місця свого проживання, в будинок АДРЕСА_4 , до настання пологів, та народити там дитину, щоб в подальшому нікому не було відомо, що вона народила дитину.
17.12.2019 біля 16.00 годин, ОСОБА_4 , заздалегідь повідомивши своїх дітей, що прибере вдома та повернеться до них, усвідомлюючи по стану здоров`я, що скоро народить, прийшла у будинок АДРЕСА_4 .
18.12.2019, приблизно 01 год. 00 хв., усвідомлюючи по стану здоров`я настання фізіологічного процесу народження дитини (пологів), ОСОБА_4 направилася до іншої кімнати в будинку щоб народити, де лягла на ліжко та без допомоги сторонніх осіб, приблизно о 06.46 годин 18.12.2019 народила доношену, зрілу та живу дитину чоловічої статті. В зв`язку з тим, що у будинку було холодно і не було світла, ОСОБА_4 вкрила тіло дитини ковдрою. Біля дитини ОСОБА_4 пробула до 09.00 годин, після чого у неї раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство своєї малолітньої дитини, шляхом переохолодження тіла дитини, та не годування останньої.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя своєї малолітньої дитини, ОСОБА_4 , залишила дитину на ліжку в холодній кімнаті будинку АДРЕСА_4 , свідомо передбачаючи, що настане смерть дитини, в результаті охолодження тіла, закрила двері та пішла з будинку.
18.12.2019 біля 15.00 годин, ОСОБА_4 разом з малолітніми дітьми повернулися до будинку. На протязі доби, ОСОБА_4 декілька раз заходила до кімнати, де залишила дитину, перевіряючи чи ще не померла вона. Після того, як її старший син ОСОБА_7 побачив дитину, зайшовши до кімнати, коли та плакала та запитав її про дитину, ОСОБА_4 сказала йому, що дитини нема, йому здалося та заборонила заходити до кімнати.
В подальшому, з метою противоправного позбавлення життя своєї малолітньої дитини, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, зайшла до кімнати де знаходилася дитина, загорнувши в простирадло, винесла її на вулицю та поклала на землю на прилеглій території будинку, свідомо передбачаючи, що настане смерть дитини, в результаті охолодження тіла. Згодом, дату та час у ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, наступила смерть новонародженої дитини ОСОБА_4 в результаті переохолодження тіла. В подальшому, щоб приховати труп дитини, сліди злочину та уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 , вирішила поховати її на прилеглій території будинку, закопавши в ґрунт. Однак не встигла цього зробити, так як діти 23.12.2019 вдень гуляли на вулиці та побачили труп дитини, який вона залишила без нагляду, розгорнувши простирадло.
Усвідомлюючи, що правоохоронним органам стане відомо про скоєний нею злочин та її буде притягнуто до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 вирішила приховати труп дитини до настання темної пори доби, а потім закопати в ґрунт, у звязку із чим занесла труп дитини назад до кімнати будинку та залишила його на кріслі.
23.12.2019 працівниками поліції при проведенні огляду приміщення будинку АДРЕСА_4 , в одній з кімнат було виявлено труп дитини.
Відповідно до довідки Миколаївського бюро судово-медичної експертизи, причиною смерті новонародженої дитини, є загальне охолодження тіла.
За вказаних дій ОСОБА_4 підозрюється в умисному вбивстві малолітньої дитини, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті малолітній дитині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, про що останню 26.12.2019 повідомлено про підозру.
З метою запобігання спроби ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, прокурор просить застосувати до останньої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, яке згідно ч.5 ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 23.12.2019, а саме домоволодіння будинку АДРЕСА_4 , за участю судово-медичного експерта ОСОБА_8 , в ході якого виявлено труп новонародженої дитини. Крім того, в ході огляду місця події було вилучено виріз тканини з ковдри з п`ятками бурого кольору, пододеяльник з п`ятками бурого кольору; протоколом огляду трупа дитини від 24.12.2019, в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_9 , в ході якого встановлено, що труп дитини чоловічої статті, правильної статури; дитина була жива не менш як 12 годин та не більше 2-х діб; від центра живота відходить пуповина з плацентою; вага тулубу разом з пуповиною та плацентою 2 198,0 гр., довжина тіла 45,0 см.; дитина доношена; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що він мешкає разом з мамою ОСОБА_4 та братом ОСОБА_10 18.12.2019 він почув плач дитини, який лунав з однієї з кімнат будинку. Коли він зайшов до кімнати, то побачив дитину і коли запитав у матері, вона сказала йому, що йому це наснилося. Згодом він бачив ту ж дитину у них на городі вже мертву; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що він мешкає разом з мамою ОСОБА_4 та братом ОСОБА_10 18.12.2019 він почув плач дитини, який лунав з однієї з кімнат будинку. До кімнати зайшов його брат ОСОБА_7 , і розповів потім йому, що побачив дитину. Згодом він бачив ту ж дитину у них на городі вже мертву; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 23.12.2019 він гуляв біля свого будинку з сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . В ході цього ОСОБА_13 попрохав ОСОБА_7 показати йому дитину. Вони зайшли на город та показали йому маленьку дитину мертву з невідрізаною пуповиною в слизу чоловічої статті. Злякавшись, він побіг додому та розповів про це матері; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що 23.12.2019 близько 17.00 год. вона зателефонувала сину ОСОБА_15 і той розповів їй, що ОСОБА_13 та ОСОБА_16 показали йому мертве немовля у них на городі. Після чого вона зателефонувала до поліції. З ОСОБА_17 вона не спілкується, так як та зловживає спиртними напоями; додатковим протоколом огляду місця події від 25.12.2019 року за участю ОСОБА_4 , в ході якого було вилучено частину ґрунту на городі домоволодіння АДРЕСА_4 та ОСОБА_4 пояснила, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину та залишила в холодній кімнаті будинку, де дитина померла. Після чого хотіла поховати дитину на городі, приховавши від усіх ; довідкою Миколаївського бюро судово медичної експертизи, згідно якої причиною смерті новонародженої дитини, є загальне охолодження тіла.
При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_4 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Під час досудового слідства встановлено, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підставою вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від десяти років до довічного позбавлення волі, тому, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні та відсутність офіційних джерел прибутків, може призвести до того, що підозрювана ухилятиметься від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, є те, що останні вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а тому враховуючи особу ОСОБА_4 та те, що остання знаючи, адресу проживання свідків, перебуваючи на волі може вживати заходи впливу на них шляхом погроз фізичною розправою, з метою зміни ними показів на її користь.
Застосування до ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків підозрюваного.
Судом оцінено репутацію підозрюваної ОСОБА_4 , яка раніше не судима, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.
Посилання підозрюваної на те що вона має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, так як ризики, встановлені слідчим суддею, у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 378 КПК України, за наявності в обвинуваченого неповнолітніх дітей, які залишилися без нагляду, суд зобов`язаний одночасно з ухваленням вироку порушити окремою ухвалою питання перед службою у справах дітей або відповідним органом опіки та піклування, органом соціального захисту населення про необхідність влаштування цих неповнолітніх, або встановлення над ними опіки чи піклування.

За такого, оскільки до підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а на її утриманні є неповнолітні діти, які зі слів підозрюваної у зв`язку з її затриманням залишилися без батьківського піклування, тому слід повідомити службу у справах дітей Миколаївської обласної державної адміністраціїпро те, що діти залишилися без батьківського піклування та вирішити питання про їх влаштування або встановлення над нею опіки.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 372 КПК України, слідчий суддя -
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави.
Строк дії ухвали до 24 лютого 2020 року.
Повідомити службу у справах дітей Миколаївської обласної державної адміністрації про необхідність встановлення опіки над неповнолітніми дітьми: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
Про прийняте рішення повідомити Центральний районний суд м. Миколаєва.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1