Дата документу 19.12.2019
Справа № 334/8589/19
Провадження № 1-кс/334/4323/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , представника ТОВ «ВКФ Салфіт» адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно,-

встановив :

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0004453 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185, ч.1 ст.388 КК України.

Крім того, встановлено, що в провадженні СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001456 від 08 червня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358, ч.3 ст.191 КК України. В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвал слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2018 року та 19 вересня 2018 року на майно ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій №6» накладено арешт, шляхом заборони розпорядження, відчуження та використання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 грудня 2019 року до Дніпровського ВП надійшло повідомлення про те, що 17 грудня 2019 року невстановлені особи проникли на територію ТОВ «Завод залізобетонних конструкцій №6», яке розташовано за адресою м. Запоріжжя, вул. Каховська, 40, звідки таємно викрали та намагались вивезти майно ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій №6», на яке накладено арешт на автомобілі «Reno Magnum 460» в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до технічного паспорту серії НОМЕР_2 належить ТОВ «ВКФ Салфіт» з тентовим напівпричепом сірого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до технічного паспорту серії НОМЕР_3 належить ТОВ «ВКФ Салфіт» .

Так, 17 грудня 2019 року виїздом на місце події за адресою м. Запоріжжя, вул. Каховська, 28 було виявлено автомобіль «Reno Magnum 460» в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до технічного паспорту серії НОМЕР_2 належить ТОВ «ВКФ Салфіт» з тентовим напівпричепом сірого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до технічного паспорту серії НОМЕР_3 належить ТОВ «ВКФ Салфіт», який, згідно наявних свіжих слідів протектору з нашаруванням волого ґрунту на асфальті, прямував з ТОВ «Завод залізобетонних конструкцій №6», який розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Каховська, 40.

Далі, на підставі дозволу водія вказаного автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено огляд, в ході якого було виявлено, що в напівпричепі автомобіля знаходяться металеві рейки зі свіжими слідами зрізу. В ході проведення огляду було вилучено:

- автомобіль «Reno Magnum 460» в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ВКФ Салфіт»;

- напівпричіп «Schmitz S 3ZD22E» тентований, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ТОВ «ВКФ Салфіт»;

- технічний паспорт на автомобіль «Reno Magnum 460» в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 ;

- технічний паспорт на напівпричіп «Schmitz S 3ZD22E» тентований, реєстраційний номер НОМЕР_4 , серії НОМЕР_2 ;

- товарно-транспортну накладну №РН-129 від 17 грудня 2019 року.

Крім того, для перевірки висунутої версії та повного, всебічного, швидкого та неупередженого проведення досудового розслідування, а також з метою виявлення і фіксації слідів злочину, знаряддя вчиненого кримінального правопорушення, відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, предметів і речей, які можуть мати доказове значення для встановлення усіх обставин вчиненого злочину, виникла необхідність у проведенні невідкладної слідчої дії, а саме огляду території ТОВ «Завод залізобетонних конструкцій №6» за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті проведення якого 18 грудня 2019 року у період часу з 03 години 35 хвилин до 04 години 50 хвилин, було виявлено та вилучено: пару робочих рукавиць, дві захисні каски для зварювання, гумовий шланг, чотири болти для з`єднання рейок, п`ять металевих дисків для болгарки, пару гумових чобіт, газові балони у кількості 10 штук.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна тимчасово вилученого повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно повинно бути повернуте особі, у якої воно було вилучене.

Речі, вилучені під час проведення огляду місця події мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004453, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 18 грудня 2019 року, оскільки можуть зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення і необхідні для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання просив його задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник ТОВ «ВКФ Салфіт» адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення клопотання слідчого. Пояснив, що стороною обвинувачення не доведено факт вчинення кримінального правопорушення оскільки обставини викладені в клопотанні базуються тільки на припущеннях можливого вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши думку слідчого, пояснення представника ТОВ «ВКФ Салфіт» адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів клопотання, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено в ході огляду місця події проведеного 17 грудня 2019 року.

Разом з тим відповідно до протоколу огляду місця події від 17 вересня 2019 року автомобіль «Reno Magnum 460» в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ВКФ Салфіт», напівпричіп «Schmitz S 3ZD22E» тентований, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ТОВ «ВКФ Салфіт» повинні були бути вилученими та поміщеними на майданчик тимчасового тримання. Однак в протоколі огляду від 17 вересня 2019 року такі відомості відсутні тобто на зараз не зрозуміло де перебуває зазначений автомобіль і напівпричіп до нього на які слідчий просить накласти арешт.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні зазначено про необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Однак, до клопотання про арешт майна стороною обвинувачення не додано оригіналу або копії такої постанови слідчого про визнання речей та документів речовими доказами.

Крім цього при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтями 8, 9 КПК України до основних засад кримінального провадження віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Щодо накладення арешту на вищевказане майно, то крім самої лише констатації у клопотанні, що вилучене майно підлягає арешту з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати, відчуження, пошкодження, зміни або знищення клопотання не містить переконливих доводів, що це майно може бути певним чином знищено або ж воно зникне, що воно може бути пошкоджено, передано, перетворено чи відчужено, що зашкодить кримінальному провадженню, та що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

До того ж, як зазначено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є в даному кримінальному провадженні ні підозрюваними, ні обвинуваченими, ні особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Тому навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

З аналізу клопотання слідчого, слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що арешт майна в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки доводи, наведені в клопотанні, не відповідають критеріям розумності та співмірності застосування арешту майна, що свідчить про недотримання слідчим вимог встановлених КПК України щодо необхідності такого арешту та не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя, приходить висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст.167-169, 170, 171, 309, 310, 395 КПК України, суд, -

ухвалив :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1