Справа № 349/1240/16-к
Провадження № 1-кп/349/2/20
У Х В А Л А
іменем України
19 червня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 13 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Посвірж Рогатинського району Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , з повною вищою освітою, неодруженого, який не працює, раніше несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисник ОСОБА_6

представник потерпілого

ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акта ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , вчинили хуліганство групою осіб, тобто грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом за таких обставин.

13 квітня 2015 року приблизно о 01 год 00 хв. обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 перебували в приміщенні кафе «Легенда», що знаходиться в смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської області, де вживали алкогольні напої. В цей час біля ОСОБА_3 проходив потерпілий ОСОБА_7 , який випадково зіштовхнувся з ним та не зберігши рівноваги, пролив на ОСОБА_3 чашку кави, яку тримав у руці, в результаті чого забруднився останньому одяг. Сприймаючи дану випадковість як образу, ОСОБА_3 використовуючи малозначний привід, ігноруючи загальноприйняті елементарні норми поведінки та моральні принципи у суспільстві, усвідомлюючи, що він знаходиться у громадському місці, почав ображати ОСОБА_7 нецензурними словами та при цьому намагався із застосуванням фізичної сили вивести останнього на вулицю з метою продовжити даний конфлікт.
В цей час до ОСОБА_3 приєднався його товариш ОСОБА_9 , який порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі та поведінки, виштовхав ОСОБА_7 на вулицю для подальшого продовження хуліганських дій.
ОСОБА_4 , побачивши конфлікт своїх товаришів ОСОБА_3 та ОСОБА_9 з ОСОБА_7 , діючи з хуліганських спонукань, умисно та грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки людини в суспільстві, перебуваючи біля входу у кафе «Легенда», що є громадським місцем, почав голосно висловлюватись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_7 , принижуючи його людську гідність.
У цей час, ОСОБА_3 , виражаючись нецензурною лайкою, маючи на меті самоствердитись за рахунок завдання фізичного болю, що виразилось у повному ігноруванні установлених в суспільстві норм і правил, діючи умисно, з хуліганських мотивів, наніс ОСОБА_7 рукою два удари в ділянку голови, від яких останній впав на землю, відчуваючи при цьому фізичний біль.
В той час коли ОСОБА_7 лежав на землі, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та інші невстановлені досудовим слідством особи, що приєднались до останніх, діючи в групі, умисно, з метою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, керуючись хуліганськими мотивами, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою та виражаючи своє зневажливе відношення до громадського порядку, з особливою зухвалістю безпричинно нанесли ОСОБА_7 численні удари ногами в різні частини тіла, від чого останній втратив свідомість. При цьому ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , не реагуючи на інших осіб, продовжували завдавати ОСОБА_7 тілесні ушкодження, нанісши останньому не менше 20 ударів. Такі протиправні дії обвинувачені продовжували не менше 10 хв та закінчили лише після втручання ОСОБА_10 .
Внаслідок вчинених хуліганських дій та умисно нанесених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 і невстановленими досудовим слідством особами ударів, потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому середньої третини правої ключиці зі зміщенням відламків, перелому кута нижньої щелепи справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, а також синця в ділянці голови справа, саден в ділянці правої руки, садна в ділянці правої ноги, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2020 року обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрито.
Під час здійснення судового провадження, 27 травня 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього просив закрити.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин від кримінальної відповідальності.
В приписах частин другої та третьої статті 49 КК України зазначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилися від досудового слідства або суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
З метою перевірки цих умов, в судовому засіданні було оголошено перерву.
В судовому засіданні 19 червня 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримав, дав згоду на закриття кримінального провадження на цих підставах та долучив довідку про несудимість.
Прокурор ОСОБА_5 не заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого, оскільки воно відповідає вимогам ст. 49 КК України.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 при вирішенні клопотання покладався на рішення суду.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотаня обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності з огляду на таке.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною третьою статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Також пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких чотирьох умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Зазначений висновок про застосування вищевказаної норми кримінального права міститься у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року, справа № 345/2618/16-к.
За вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України передбачене покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Згідно ст.12 КК України вказаний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості. Судом встановлено, що злочин було вчинено 13 квітня 2015 року і з дня його вчинення до постановлення ухвали суду минуло п`ять років.
Строною обвинувачення не надано суду доказів про те, що підозрюваний ОСОБА_4 ухилявся від досудового слідства , а також судом не встановлено щоб обвинувачений ухилявся від суду під час судового провадження, оскільки в розшук не оголошувався.
З довідки про несудимість вбачається, що станом на 09 червня 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 не вчиняв нових злочинів середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що є всі підстави, передбачені ст.49 КК України щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та закриття щодо нього кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, який пред`явлений потерпілим в тому числі і до обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд зазначає, що звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому ОСОБА_7 не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст.284 -288, 371-372, 376, 395,532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України задовольнити.

На підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1