Дата документу 12.03.2020 Справа № 326/143/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/246/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 326/143/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого і щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Приморську Запорізької області, громадянина України, з неповною середнє-технічною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів;

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Приморського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернулася до суду з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий пояснив, що 02.02.2020 приблизно о 17.00 годині, ОСОБА_9 разом зі своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшли до будинку АДРЕСА_3 , де мешкає потерпілий ОСОБА_8 , з метою помсти йому за підозрою у вчиненні крадіжки металевих у ОСОБА_11 . В цей час в приміщенні вищевказаного будинку перебував знайомий ОСОБА_8 ОСОБА_13 , які удвох розпивали спиртні напої.
Далі, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 через незаперті вхідні двері зайшли до приміщення будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_9 , діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , умисно наніс один удар правою ногою в обличчя ОСОБА_8 , від якого останній впав на підлогу. Не припиняючи своїх дій та продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 умисно наніс ще близько двадцяти ударів ногами по голові та тілу ОСОБА_8 , який через стан здоров`я внаслідок побиття не міг чинити опір діям ОСОБА_9 , а також наніс ще близько двох ударів дерев`яною палицею по спині ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_9 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця та скориставшись тим, що ОСОБА_8 знаходиться у безпорадному стані, перекинув дерев`яну шафу, яка знаходилась в кімнаті на ОСОБА_8 , якою останнього притиснуло до підлоги, та, підпаливши запальничкою штору в кімнаті, кинув її на вказану шафу, залишивши її горіти, внаслідок чого в будинку сталася пожежа.
Далі ОСОБА_9 , виконавши всі дії, спрямовані на позбавлення ОСОБА_8 життя, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , покинули приміщення вищевказаного будинку, залишивши в ньому ОСОБА_14 , однак свій злочинний намір, направлений на вбивство іншої людини, ОСОБА_9 до кінця не довів з обставин, що не залежали від нього, оскільки спричиненні ним тілесні ушкодження не потягли смерть ОСОБА_8 на місці скоєння злочину та останній самостійно виліз з будинку. Таким чином, ОСОБА_9 не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.
ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому з метою забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, виникла необхідність у обрані відносно підозрюваного ОСОБА_9 виняткового та найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив, що сукупність усіх обставин та ризиків у кримінальному провадженні є достатніми та обґрунтованими для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти наведеним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Вважає, що відсутні докази того, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. Захисник посилається на відсутність доказів, які б обґрунтовували пред`явлену ОСОБА_9 підозру. Крім того, суд першої інстанції під час розгляду клопотання взагалі не вивчив дані про особу підозрюваного, а лише обмежився переліком даних не на користь ОСОБА_9 . В той же час суд не взяв до уваги відомості, які характеризують підозрюваного з позитивного боку. Факт щодо впливу ОСОБА_9 на свідка, не підтверджено.

На підставі викладеного, враховуючи дані про особу підозрюваного, захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді від 04.02.2020 та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника, який підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , відомості про його особу в сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Підозра у вчиненні інкримінованих ОСОБА_9 дій є обґрунтованою у тій мірі, яка достатня на цій стадії кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що докази, які були зазначені в клопотанні на теперішній стадій процесу підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Питання щодо остаточної кваліфікації, встановлення вини підозрюваного або ж навпаки його невинуватості буде вирішуватися при розгляді провадження по суті.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про відсутність вказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

На переконання колегії суддів принаймні два із заявлених у клопотанні ризиків існують. Так, матеріали додані до клопотання свідчать, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, має можливість ухилитися від органів досудового слідства та суду, на цей ризик також вказують його дії під час вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, які інкримінуються обвинуваченому, відомостей про його особу, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Доводи сторони захисту про відсутність існування ризику впливу на свідка є безпідставними і спростовуються матеріалами доданими до клопотання.

Доводи про позитивні характеристики наявність постійного місця проживання і міцність соціальних зв`язків не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею враховані усі обставини кримінального провадження і відомості про особу підозрюваного, тому висновок про існування заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким неможливо при застосуванні до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є обґрунтованим і вмотивованим.

Слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у цьому кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого і до ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строк на 60 днів, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4