Справа № 314/1590/20
Провадження № 1-кс/314/870/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.04.2020 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання старшого слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000327 від «08» квітня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Купріянівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, освіта: базова загальна середня, який не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 16.09.2013 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 14.07.2014 Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. ч.2 ст.125, ч.1 ст.185, 70, 72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 26.06.2015 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
З наданих суду матеріалів вбачається, що 25 березня 2020 року, приблизно о 20 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на ділянці зеленої зони перехрестя вул. Елеваторної з вул. Металістів в м. Вільнянськ, поблизу володіння № 4 по вул. Елеваторній в м.Вільнянськ Запорізької області, маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном, з метою власної наживи, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наніс останньому кулаком своєї руки один удар в область обличчя, від якого потерпілий ОСОБА_6 впав на землю, після чого ОСОБА_5 наніс останньому ще декілька ударів ногами в область тулуба, від яких з куртки потерпілого ОСОБА_6 на землю випав його мобільний телефон «SAMSUNG G710F» в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_1 . Після чого ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 від нанесених ударів не міг чинити активного опору, тим самим остаточно зломивши волю потерпілого до самооборони, рукою підняв із землі вказаний мобільний телефон потерпілого, зник у невідомому напрямку та згодом розпорядився даним майном на власний розсуд, тим самим відкрито із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, спричинив матеріальної шкоди потерпілому, на загальну суму 2266,67 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ознаками якого є: «відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно».
10 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню під №0000327 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого, корисливого кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4-х до 6-ти років. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, підозрюваний ОСОБА_5 з урахуванням встановлених обставин, може переховується від органів досудового розслідування.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні. Слідчий у судовому засіданні зазначив, що у підозрюваного належна процесуальна поведінка, він постійно з`являється до відділення поліції за викликами.
Підозрюваний просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначив, що він неофіційно працює.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами.

У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування або суду і незаконно впливати на свідків та потерпілого, тим самим перешкодити кримінальному провадженню, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема, вищевказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 ніде не працює, законних джерел для існування не має, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих, у тому числі, тяжких злочинів, судимості за вчинення яких не зняті та не, що свідчить про можливість переховування його від органів слідства, прокуратури та суду та вчинення ним кримінальних правопорушень з метою отримання коштів для існування.

Разом з тим, слідчий суддя не може погодитися з такими висновками сторони обвинувачення, оскільки підозрюваний має належну процесуальну поведінку, сприяє органам досудового розслідування. Твердження слідчого про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, сприяє органу досудового розслідування під час проведення слідчих дій, з`являється на виклики слідчого. Не надано слідчим і прокурором доказів, які б свідчили про вплив підозрюваного на потерпілого та свідків.
Слідчий суддя не приймає доводи слідчого та прокурора з приводу того, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного, оскільки вважає, що з цього приводу не наведено переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_5 буде переховуватися від слідства та суду, впливати на потерпілих та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність доказів причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, слідчий суддя дійшов до висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, достатньо застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181, 183-184, 193-194, 196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати у період часу з 21-00 год. до 06-00 год. місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло підозрюваного, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим з приводу кримінального провадження, відкритого за його підозрою, прибувати за викликом слідчого, прокурора або суду.
Визначити строк дії ухвали тривалістю два місяці до 10 червня 2020 року.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати Вільнянському ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області для негайного виконання і постановки підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік, про що необхідно повідомити слідчого.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

15.04.2020