Провадження №1-кс/193/154/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
07 липня 2020 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000194 від 25.04.2019 року внесеного в ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000194 від 25.04.2019 року внесеного в ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України.

В обгрунтування скарги вказує, що 24.04.2019 року до чергової частини Софіївського ВП надійшли матеріали інспектора Софіївського ВП ОСОБА_5 по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та її сину ОСОБА_3 громадянином ОСОБА_7 .
Дані матеріали були зареєстровані до журналу Єдиного обліку Софіївського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області за №1211 від 24.04.2019 року та внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України.
З того, часу органом досудового розслідування фактично кримінальне провадження не розслідувалось. Всі звернення потерпілої сторони було проігноровано, в тому числі і клопотання про призначення судової медичної експертизи для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 та її сина ОСОБА_8 .
Постановою слідчого СВ Софіївського ВП від 30.12.2019 року кримінальне провадження № 0000194 було закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України.
Таким чином, адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого СВ Софіївського відділення поліції Жовтоводського поліції ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження №0000194 за ч.1 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з викладених в ній підстав, просить її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України, визнав за можливе розглянути скаргу у відсутність прокурора та слідчого, так як відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Вивчивши скаргу та додатки до неї, заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали кримінального провадження та підстави закриття кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Адвокат ОСОБА_4 в скарзі вказує, що потерпіла сторона отримала постанову про закриття кримінального провадження лише 26.05.2020 року, тобто строк на оскарження пропущений з об`єктивних причин, в тім зважаючи на дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (СОVID-19), відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» строк оскарження продовжується на строк дії карантину.
Слідчий суддя вважає пропущений строк поважним, враховуючи Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)».
При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до ст.ст.2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема , в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Рішення слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя вважає необґрунтованим та винесеним передчасно, виходячи з наступного.

Вимоги, які ставляться до процесуального рішення слідчого - постанови, передбачені ст. 110 КПК України не дотримані.

Прийняте рішення слідчий мотивував тим, що в ході досудового розслідування в діянні не встановлено складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.91 КПК України процес доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Згідно із ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статі, покладається на слідчого, прокурора. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих ( розшукових) дій та негласних слідчих дій, витребування від юридичних та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, допиту свідків та проведення інших процесуальних дій передбачених цим Кодексом (ст.93 ч.2 КПК України). Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч.2 ст.94 КПК України).

Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, які не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки. Аналогічні положення містяться у частині 2 статті 113 КПК України, де зазначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Статтею 116 КПК України також встановлено, що процесуальні дії мають виконуватись у встановлені цим Кодексом строки.

Разом з тим, зміст оскаржуваної постанови беззаперечно свідчить про недотримання органом досудового розслідування вищевказаних вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яка б не викликала жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

Судом встановлено, що у провадженні Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходилося кримінальне провадження №0000194 від 25.04.2019 року внесене в ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України.

30.12.2019 року слідчим Софіївського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000194 від 25.04.2019 року внесеного в ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Приймаючи зазначену постанову про закриття кримінального провадження, слідчий Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 не досліджуючи всіх обставин справи у сукупності, не надаючи їм жодної оцінки, а наводячи лише їх виклад, дійшов висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, при цьому, допускаючи численні процесуальні порушення.

Досліджуючи матеріали кримінального провадження, вбачається розбіжність в свідченнях ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 . Але всупереч цьому слідчим не усунуто протиріччя між їх свідченнями, шляхом проведення слідчого експерименту з участю вказаних осіб.

Практика Європейського Суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі « Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України», Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови слідчим не приведено достатніх підстав, за яких він дійшов висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, що б свідчило про обґрунтованість прийнятого рішення.

Окрім того, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий не зазначив, чому він приймає свідчення вказаних у постанові свідків, та якими належними та допустимими доказами вони перевірені.

В ході судового розгляду скарги, ОСОБА_3 надав копію заяви про долучення до матеріалів кримінального провадження оптичного диску з 2 аудіозаписами, що мають відношення до події 15 квітня 2019 року. Заяву відібрала слідчий СВ ОСОБА_11 25.09.2019 року. Однак в матеріалах кримінального провадження відсутня дана заява і відсутній диск з аудіозаписами.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість викладеного висновку в постанові слідчого, формальне відношення слідчого до проведення досудового розслідування, а тому вважає недотриманими при винесенні оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 2, 284 КПК України.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого від 30 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження для продовження досудового розслідування, під час якого слід визначити повний обсяг слідчих дій і після їх проведення прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.303-307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Поновити скаржнику строк на подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000194 від 25.04.2019 року внесеного в ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 30 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000194 від 25.04.2019 року внесеного в ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України.

Кримінальне провадження №0000194 від 25.04.2019 року внесеного в ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України повернути слідчому СВ Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 10 квітня 2020 року о 15 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1