Справа № 751/8474/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/205/20
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ДУ «ЧВК-44»- ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисникаадвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що суд не вбачає в поведінці засудженої динаміки, яка б свідчила про її виправлення та перевиховання, в зв`язку з чим прийшов до висновку, що засуджена ОСОБА_9 не довела свого виправлення, вона не готова до самокерованої, правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Не погодившись з рішенням суду захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовольнити подане засудженою клопотання про умовно-дострокове звільнення її від відбування покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, упередженою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам з огляду на те, що за час відбування покарання ОСОБА_9 хоча і порушувала режим відбування покарання, однак такі порушення є дрібними, які полягали у: палінні у невстановленому місці, запізненні на роботу. Також, вказує що хоча засудженою і було вчинено більш тяжке порушення режиму, яке полягало у зберіганні половини таблетки анальгіну, проте вважає його не порушенням, а піклуванням про здоров`я, оскільки в неї був зубний біль, в зв`язку з чим, отримала цю таблетку в медичній частині.

Окрім того, вказує на те, що його підзахисна приймає активну участь у самодіяльності, тривалий час працює, освоїла нову професію та після звільнення має на меті працевлаштуватися та вести соціально орієнтований, законослухняний спосіб життя, та звертає увагу на висновок психолога, відповідно до якого ОСОБА_9 має середній рівень готовності до самокерованої поведінки, що на його думку, є хорошим показником.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_8 та засудженої ОСОБА_9 , які просили задовольнити вимоги поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу сторони захисту безпідставною, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи засуджена ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі перебуває з 17 серпня 2010 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженої та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

Зокрема, судом вірно враховано наявну в матеріалах особової справи засудженої ОСОБА_9 характеристику ЧВК № 44, відповідно до даних якої, ОСОБА_9 відбула встановлену законом частину строку покарання, за весь період відбування покарання характеризувалась незадовільно, проте на даний час характеризується посередньо, має два заохочення, та вісім стягнень, які погашені у встановленому законом порядку. За час відбування покарання поведінка не є сумлінною, неодноразово притягувалась до дисциплінарної відповідальності, за вчинення злісного порушення установленого порядку відбування покарання та перебувала на профілактичному обліку, як злісний порушник установленого порядку відбування покарання згідно ст.133 КВК України. Засуджена з березня 2015 по теперішній час відмінно виконує роботу, проте до цього часу, з березня 2011 року, в середньому відносилась до роботи задовільно. Засуджена має другу судимість за особливо тяжкий злочин, тому у адміністрації установи не має впевненості у подальшій самокерованій правослухняній поведінці засудженої та вважає, що засуджена не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК У країни, в зв`язку з чим висновки щодо такого звільнення вважає передчасними. Крім того, як вбачається з психологічної характеристики, засуджена ОСОБА_9 за умови позитивного впливу здатна додержуватись норм закону, на даний час має середній рівень готовності до самокерованої правослухняної поведінки ( а.с. 9).

Також, як вбачається з матеріалів особової справи, що рішеннями комісії ЧВК № 44 розглядалось питання: 25 серпня 2016 року - щодо застосування зміни умов тримання згідно ст. ст. 100. 101 КВК України, 25 жовтня 2018 року щодо заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, 14 листопада 2019 року щодо застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України - відмовлено, оскільки засуджена не довела свого виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд, проаналізувавши дані про поведінку засудженої за весь час відбуття покарання, дійшов вірного висновку про відсутність в її поведінці динаміки, яка б свідчила про виправлення останньої та перевиховання.

В судовому засіданні стороною захисту не було надано конкретних переконливих доказів того, що процес виправлення засудженої досяг тієї стадії, на якій відбування нею призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Сама лише наявність двох заохочень, за весь період відбування покарання, перебування її на роботі, та, останнім часом сумлінне виконання нею норм виробітку та періодична участь у самодіяльності входить в її безпосередні обов`язки, а тому поведінка ОСОБА_9 не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_9 не довела свого виправлення, вона не готова до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, і у відповідності до вимог законодавства відмовив останній в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 , не можуть бути беззаперечною підставою для умовно дострокового звільнення від відбування покарання засудженої.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисникаадвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4