Справа № 405/6107/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 розглянувши скаргу ОСОБА_4 , на постанову слідчого з ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 від 30.05.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000189 від 08.11.2016 року ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Ленінського районного суду м. Кіровограда з вказаною вище скаргою, в обгрунтування якої зазначила, що в провадженні слідчого прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 перебували матеріали кримінального провадження № 0000189 від 08.11.2016 року. За результатами розслідування кримінального провадження слідчим ОСОБА_5 30.05.2019 року винесено постанову про закриття кримінального провадження.
Не погоджуючись з постановою про закриття кримінального провадження, вважаючи постанову незаконною та невмотивованою, ОСОБА_4 звернулась з даною скаргою до суду та просила визнати постанову слідчого незаконною та скасувати її.
Заявник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала скаргу та просила задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та вивчивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги виходячи з наступного.
Встановлено, що 08.11.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за фактом зловживання службовим становищем, вчиненням службового підроблення, невиконання рішення суду службовими особами Кіровоградського ВП ГУНП України в Кіровоградській області, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.364, ч.ч. 1,2 ст.367, ч.1 ст.366 та ч.2 ст.372 КК України.
З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_7 (прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури) від 10.11.2016 року, останній зазначає, що під час спілкування з деякими працівниками Кіровоградського РВП КВП ГУНП в області йому повідомили, що скоріше за все речові докази по даному кримінальному провадженню викинула з кабінету начальника слідства прибиральниця, оскільки вважала, що то є сміття. (а.с.108-110);
Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 14.11.2016 року, останній зазначає, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проводила група слідчих, старшою групи була ОСОБА_9 , яка на той момент займала посаду начальника СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області. В подальшому кримінальне провадження було надане прокурору ОСОБА_10 для затвердження та передачі до суду. Також пояснив, що йому не відомо чи були передані речові докази до камери зберігання речових доказів Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області. Також додав, що від працівників Кіровоградського РВП, від кого точно вказати не може, йому стало відомо, що речові докази із свого службового кабінету викинула на смітник тогочасний очільник слідчого відділення ОСОБА_11 (а.с.115-117);
Згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.11.2016 року, останній вказує, що що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проводила група слідчих, старшою групи була ОСОБА_9 , яка на той момент займала посаду начальника СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області. В подальшому кримінальне провадження було надане прокурору ОСОБА_10 для затвердження та передачі до суду. Також пояснив, що йому не відомо чи були передані речові докази до камери зберігання речових доказів Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області. Також додав, що від працівників Кіровоградського РВП, від кого точно вказати не може, йому стало відомо, що речові докази із свого службового кабінету викинула на смітник тогочасний очільник слідчого відділення ОСОБА_11 (а.с.118-120);
Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 16.11.2016 року, останній повідомив, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проводила група слідчих, старшою групи була ОСОБА_9 , яка на той момент займала посаду начальника СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області. Вказав, що йому не відомо чи були передані речові докази до камери зберігання речових доказів Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області. Також додав, що від працівників Кіровоградського РВП, від кого точно вказати не може, йому стало відомо, що речові докази із свого службового кабінету викинула на смітник тогочасний очільник слідчого відділення ОСОБА_11 (а.с.121-123);
Абсолютно аналогічні покази надали свідок ОСОБА_14 (протокол допиту свідка від 16.11.2016 року а.с.124-125) та ОСОБА_15 (протокол допиту свідка від 18.11.2016 року а.с. 126-128).
ОСОБА_9 в протоколі допиту від 25.11.2016 року вказує, що по даному кримінальному провадженню було два предмета визнаних речовими доказами, це чоловіче взуття та запальничка, які підозрювані залишили на місті вчинення злочину. Дані предмети пред`являлися нею для впізнання мешканцям с. Покрівського, Кіровоградського району. Після чого були оглянуті та запаковані у поліетиленовий пакет (кольоровий), який був прошитий ниткою та опечатаний биркою. Вказала, що у зв`язку з тим, що у Кіровоградському ВП тривалий час не було відповідальної особи за кімнату зберігання речових доказів, вона залишила на зберігання дані речові докази в своєму службовому сейфі у службовому кабінеті. Однак, у звя`зку з переміщенням її на іншу посаду її службовий кабінет зайняла ОСОБА_11 , яка і користувалася сейфом. Пізніше, від слідчих їй стало відомо, що ОСОБА_11 виносила з кабінету дані речові докази під час прибирання, де вона їх діла їй не відомо( а.с.129-130);
Допитана в якості свідка ОСОБА_11 , вказала, що коли починала працювати в кабінеті, в якому раніше працювала ОСОБА_9 переглянула сейф, витягнула звідти всілякі журнали та чоловіче взуття, яке не було ні запаковане, ні опечатане. Оскільки дане взуття з її слів не було запаковане та опечатане як речові докази, то вона подумала, що дана пара взуття не має особливого значення, а тому вона віддала журнали прибиральниці, а пару взуття поклала у архів районного відділення поліції, за який на той час ніхто не відповідав.(а.с.328-329);
На підставі наявних у кримінальному провадженні даних, слідчим ОСОБА_5 прийнято рішення про закриття кримінального провадження, на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Обов`язок доказування обставин, передбаченихстаттею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбаченихчастиною другоюцієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92 КПК України).
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантії забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 24 КПК України).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу (ч. 1 ст. 307 КПК України).
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути зокрема про скасування рішення слідчого чи прокурора (п.1 ч. 2 ст. 307 КПК України).
Отже, оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя.
З`ясувавши фактичні дані слідчим суддею відзначається, що оскільки не виконано дії на повноту досудового слідства, досудове розслідування вказаного кримінального провадження проведено однобічно та неповно, постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, що свідчить про наявність підстав для часткового задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 , на постанову слідчого з ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 від 30.05.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000189 від 08.11.2016 року - задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого з ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 від 30.05.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000189 від 08.11.2016 року.
В іншій частині відмовити.
Копію ухвали направити до прокуратури Кіровоградської області для проведення належного досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_16 Тьор