ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/4477/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1615/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №11кп/818/1615/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таранівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не має судимостей,-

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 04 червня 2019 року, приблизно о 02 години 05 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись на платформі №4 Південного залізничного вокзалу, розташованого за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, вступив з не встановленою під час досудового розслідування особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, у злочинну змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з невстановленою під час досудового розслідування особою, матеріали стосовно якої виділени в окреме провадження, з метою швидкого особистого збагачення, з корисливих спонукань, підішли до ОСОБА_9 , та нанесли йому не менш 3 ударів руками в область голови, та не менш 3 ударів руками та ногами в область тулубу, кінцівок, спричинивши ОСОБА_9 фізичний біль. Після чого ОСОБА_9 побіг в бік виходу в тунель, але ОСОБА_8 наздогнав його, схопив рукою за голову та штовхнув на сходи, після чого ОСОБА_8 та не встановлена під час досудового розслідування особа нанесли потерпілому ОСОБА_9 не менш двох ударів кулаками по тулубу та в область голови, та не менш п`яти ударів ногами в область тулубу, обличчя, голови. Подавивши таким чином волю потерпілого до опору, ОСОБА_8 витягнув з кишень одягу ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 100 грн. разом з його особистими документами, дисконтними картками, банківськими картками, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності.
Потім ОСОБА_8 та не встановлена під час досудового розслідування особа втекли з місця вчинення злочину з викраденим майном та розпорядились ним на свій власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 100 грн.
В результаті вказаних спільних злочинних дій ОСОБА_8 та не встановленої під час досудового розслідування особи потерпілому ОСОБА_9 спричинені згідно висновку судово-медичної експертизи №09-751/2019 від 24.06.2019 легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі.

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок суворості. Зазначила, що суд при призначенні покарання не в повному обсязі врахував, що ОСОБА_8 щиро покаявся, відшкодував завдані збитки потерпілому в повному обсязі, раніше не судимий, характеризується позитивно, має матір похилого віку, яка має захворювання та потребує допомоги. Наголосила, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливо без ізоляції його від суспільства. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не має судимостей, неодружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання та за місцем утримання характеризується задовільно, проживає з матір`ю, яка страждає на гінекологічні захворювання та батька пенсіонера.

Також судом першої інстанції враховано обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, судом першої інстанції враховано майже всі обставини та дані про особу обвинуваченого, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі.

З урахуванням вищезазначеного, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України є особою, яка не має судимостей, однак раніше чотири рази притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, раніше тричі звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак на шлях виправлення став та знову вчинив умисний корисливий злочин, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим і підстав для звільнення ОСОБА_8 від його відбування на підставі ст.75 КК України - не вбачає, оскільки вищенаведені обставини та дані про особу ОСОБА_8 не свідчать про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Доводи сторони захисту про відшкодування завданих збитків потерпілому, як на підставу для звільнення його від відбування покарання, на думку колегії суддів свідчать лише про спробу ОСОБА_8 уникнути реального відбування покарання за вчинений ним злочин, а не дійсного осуду своєї поведінки та реального бажання виправити наслідки своїх дій, оскільки завдані потерпілому збитки були відшкодовані не обвинуваченим, а його матір`ю.

З огляду на наведене, підстави для зміни чи скасування вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим,- у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: