Номер провадження: 11-кп/813/713/20
Номер справи місцевого суду: 500/5744/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001489 від 09.06.2018 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, -

встановив:
оскарженою ухвалою районного суду від 16.07.2019 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001489 від 09.06.2018 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, протягом розумного строку, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на невідповідність обвинувального акту вимогам ч.2 ч.4 ст.291 КПК України, зазначивши, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_8 міститься посилання на конкретні докази, а саме на висновок експертизи зброї, який є в розпорядженні сторони обвинувачення, та який ще до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкриває зміст і сутність зазначеного доказу обвинувачення, що, на думку суду, є неприпустимим та перешкоджає призначенню обвинувального акту до судового розгляду.
На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням судом вимог КПК України, просить її скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор вказує на необґрунтованість ухвали суду, оскільки в суд, на його думку, вийшов за рамки тих питань, які вирішуються судом при підготовчому судовому засіданні, а підстави повернення обвинувального акту є формальними.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, у іншому складі суду; захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, апеляційний суд вважає непереконливими доводи прокурора в апеляційній скарзі про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акту.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно із приписом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 4 статті 110 КПК України містить вичерпне поняття такого документу як обвинувальний акт. Зокрема визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт має містити, відповідно до частини 2 статті 291 КПК України - найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи підчас досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

В порядку п.3 ч.3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Тому слідчий при наявності достатніх доказів має негайно і детально проінформувати зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення.

Разом з тим, слідчий при складанні обвинувального акту і прокурор при його затвердженні цих вимог закону не дотрималися.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту положенням закону і повернув його прокурору для усунення недоліків.

Положеннями ч.2 ст.291 КПК України визначено виключний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, зокрема він жодним чином, до стадії безпосереднього дослідження доказів під час судового розгляду, не повинен розкривати докази, а має бути складений у відповідності до переліку пунктів частини другої статті 291 КПК України.
Разом з цим, як убачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0001489 від 09.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, в ньому містяться посилання на докази, а саме на висновок проведеної під час досудового розслідування експертизи з розкриттям її змісту, які є в розпорядженні органу досудового розслідування, що суперечить вимогам ч.4 ст.291 КПК України.
За таких підстав, апеляційний суд визнає обґрунтованим висновок районного суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а тому не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду.
Слід зауважити на тому, що викладені обставини, а саме розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактично ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у порівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст.8, ч. 5 ст.9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

Так, Європейський суд з прав людини в п. 87 рішенні по справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року (статус остаточного набрало 06.12.2005 року), в якій були встановлені порушення статті 6 Конвенції та визначив, що принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових широкого поняття справедливого суду, яке також включає основоположний принцип змагальності процесу. Крім того, принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєве більш невигідне становище порівняно з іншою стороною.

З метою додержання конвенційних прав та гарантій обвинуваченого, апеляційний суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо утвореного дисбалансу між правами обвинувачення та захисту.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора про порушення кримінально процесуального закону, є необґрунтованими, а порушень, які тягнуть скасування чи зміну ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

З урахуванням викладеного апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору. Вказані порушення під час підготовчого засідання виправити не вбачається можливим, так само, як і не можливим є те, щоб призначити до судового розгляду зазначений обвинувальний акт.

Керуючись ст.ст. 291, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2019 року про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4