Провадження 11-кп/824/2569/2019 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 ,-
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченій у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 16.09.2019 року включно. Визначено ОСОБА_8 заставу у розмірі 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 96 050 грн. із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.
Своє рішення суддя місцевого суду обґрунтував наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та на даний час не припинили свого існування, зокрема можливість обвинуваченої ОСОБА_8 ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інший злочин. В обґрунтування наявності зазначених ризиків, суддя зважив на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , який відноситься до категорії тяжких. Окрім цього, судом враховано інші дані про особу обвинуваченої, зокрема міцність її соціальних зв`язків, вік та стан здоров`я, щодо якого на момент розгляду клопотання були відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування під вартою.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченої подав апеляційну скаргу указавши на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що розгляд клопотання у суді першої інстанції проводився у його відсутність, оскільки про час та місце судового розгляду, він не повідомлявся належним чином. Та обставина, що судовий розгляд клопотання був проведений за участю захисника, якого судом було залучено на одну процесуальну дію, від якого обвинувачена відмовилася у судовому засіданні, обмежило право обвинуваченої на вибір захисника, що на думку апелянта є безумовним порушенням її права на захист. Окрім цього, захисник звернув увагу на те, що в порушення вимог ч.ч. 2, 3 ст.188 КПК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стороні захисту було вручене безпосередньо у судовому засіданні, що позбавило захисника та обвинувачену підготувати належний захист. Поряд із цим, на думку апелянта суд першої інстанції продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , використав загальні фрази не мотивувавши свої висновки належним чином. Вважав, що фактично єдиний аргумент покладений судом в основу прийнятого рішення зводився до суворості можливого покарання, який з огляду на позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Панченко проти Росії» не міг бути покладений в обґрунтування існування ризику втечі особи. Є необґрунтованими на думку захисника і ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки протягом останніх 6-ти місяців прокурор не може забезпечити їх явку у судове засідання, оскільки їх місце перебування невідоме. Просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або застави у розмірі до 30 000 грн.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
захисника, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її доводи необґрунтованими та просив залишити її без задоволення, а ухвалу без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи питання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Дослідивши надані стороною обвинувачення докази суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про існування ризиків того, що обвинувачена може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків. Обґрунтованість цього висновку стверджується даними про особу обвинуваченої, відсутністю у неї міцних соціальних зв`язків, тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченій у випадку визнання її винуватою у вчиненні злочину. Оцінивши зазначені ризики суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченої під вартою із визначенням щодо неї застави, належним чином мотивувавши своє рішення. Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду у цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи. Підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у цій частині колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині надмірно високого розміру застави, то колегія суддів вважає їх частково обґрунтованими.
За змістом ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. В той же час цей розмір не може бути завідомо непомірним для обвинуваченого. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що розмір застави у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому вираженні на час розгляду справи становить 96 050 грн. є завідомо непомірним для обвинуваченої. Колегія суддів при цьому враховує те, що обвинувачена є людиною молодого віку, сирота, не має постійного місця роботи, є особою переміщеною із Автономної республіки Крим. За цих обставин, встановлення застави у розмірі 96 050 грн. призводить до неможливості застосування цього запобіжного заходу, що у свою чергу указує на фактичне застосування безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про можливість зменшення щодо ОСОБА_8 розміру застави. Із урахуванням зазначених вище даних про особу обвинуваченої, її майнового стану обставин вчинення злочину колегія суддів вважає за можливе розмір застави визначити у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому вираженні становить 38 420 грн. На думку колегії суддів цей розмір застави є таким, який достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, зможе попередити існуючі ризики та не є завідомо непомірним для обвинуваченої.
У зв`язку із цим колегія суддів вважає за можливе змінити ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 шляхом зменшення розміру застави до 38 420 грн., задовольнивши частково апеляційну скаргу захисника.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 змінити.
Зменшити розмір застави, встановлений цією ухвалою до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 грн.

В решті ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4