Справа № 638/8800/19
Провадження № 1-в/638/457/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.06.2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, - засудженого вироком Зюзінського районного суду м. Москви від 05.09.2018 року за ст.127 ч.2 п. «а», ст.163 ч.3 п. «б»» УК РФ із застосуванням ч.3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, до семи років шести місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м.Харкова 12.06.2019 року надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

В клопотанні ставиться питання про визначення статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Зюзінського районного суду м. Москви від 05.09.2018 року, а також строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим на підставі вироку та початок строку відбування покарання.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, при цьому в самому клопотанні просив проводити судове засідання за його відсутності, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 610 КПК України його участь не є обов`язковою.

Прокурор у судовому засіданні погодився з доводами клопотання Міністерства юстиції України та не заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, суд вважає за можливе задовольнити клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, виходячи з наступного.

Відповідно до правил ч.1 ст.7 КК України, громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 2 статті 1 КПК України регламентовано, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.

Згідно з п. п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Положеннями ч.ч. 3 та 4 ст.610 КПК України визначено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, передбачених пунктах 1 та 2 даної частини.

За правилами ч.1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

З дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України, Міністерством юстиції України до клопотання подано на розгляд суду всі необхідні документи.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_4 є громадянином України та відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 виданого Енергодарським МВУДМС України в Запорізькій області 06.10.2015 року, останнє місце його проживання зареєстровано в Україні за адресою: АДРЕСА_2 .

З наявних в розпорядженні суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 вироком Зюзінського районного суду м. Москви від 05.09.2018 року визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених пунктом «а» частини 2 статті 127 (незаконне позбавлення людини волі, не пов`язане з його викраденням, вчинене групою осіб, за попередньою змовою) та пунктом «б» частини 3 статті 163 (вимагання) Кримінального кодексу Російської Федерації, призначено покарання за ст.127 ч.2 п. «а» УК РФ у вигляді 3 років розбавлення волі; за ст.163 ч.3 п. «б» УК РФ у вигляді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.3 ст.69 КК РФ за сукупністю злочинів призначено шляхом часткового складання покарань остаточне покарання у виді семи років і шести місяців, у виправній колонії суворого режиму. Строк покарання вираховувати з 14 травня 2018 року із зарахуванням часу фактичного затримання та утримання під вартою з 09.08.2017 року по 13.05.2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, який набрав законної сили, вирок Зюзінського районного суду м. Москви від 05.09.2018 року відносно ОСОБА_4 , набрав законної сили 05 вересня 2018 року.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Брянській області».

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_4 просить перевести його для відбування покарання до України.

Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб та за ч. 2 ст. 189 КК України, як вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.4 ст.610 КПК України - при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання. Виключення із загального правила встановлено зокрема п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України, а саме: якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Враховуючи вказані вимоги закону ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 146 КК України із застосуванням у виді трьох років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 189 КК України шість років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді семи років і шести місяців позбавлення волі.

Також строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно вираховувати з 14 травня 2018 року.

Згідно ч.5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати його попереднє ув`язнення день за день з 09 серпня 2017 року по 13 травня 2018 року.

На підставі наведеного, ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. ст. 6, 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст. ст. 3, 7, 70, 72, 305, 309 КК України, керуючись ст. ст. 369-372, 609-614 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.

Вирок Зюзінського районного суду м. Москви від 05.09.2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.127 ч.2 п. «а» УК РФ до 3 років позбавлення волі; за ст.163 ч.3 п. «б» УК РФ до 7 років позбавлення волі, згідно ч.3 ст. 69 КК РФ, ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, привести у відповідність із законодавством України.

Визначити, що громадянин України ОСОБА_4 при продовженні відбування покарання на території України, повинен відбувати покарання за злочини, передбачені:

- ч. 2 ст. 146 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

- ч.2 ст. 189 КК України у виді шести років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточне покарання призначити ОСОБА_4 у виді семи років і шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 вираховувати з 14 травня 2018 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили - з 09 серпня 2017 року по 13 травня 2018 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий