У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором, у кримінальному провадженні №0000295 від 23.10.2019 року про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих матеріалів вбачається, що 22 жовтня 2019 року близько 16 години 40 хвилин водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, мешканець АДРЕСА_1 , керуючи квадроциклом марки «RENEGADE can-am», чорного кольору рухаючись в смт. Кольчино по вул. Фрідяшівській Мукачівського району в напрямку з м. Мукачево в напрямку с. Кленовець, навпроти «Автобусної зупинки», не забезпечив безпеку дорожнього руху, в результаті чого з`їхав на праве узбіччя по напрямку руху, оскільки на проїжджій частині автобус марки «ПАЗ 32051-110 СПГ» білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час здійснював маневр розвороту на проїжджій частині, де на узбіччі дороги здійснив наїзд на двох осіб жіночої статі. В результаті ДТП ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканка АДРЕСА_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: полі травма, перелом верхніх та нижніх кінцівок травматичний шок, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканка АДРЕСА_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: забій правої гомілки, забій колінного правого суглоба та стопи.

22.10.2019 року у ході проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб автобус марки «ПАЗ 32051-110 СПГ» білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 був вилучений та відданий на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Мукачівського району, що розташована в м.Мукачево по вул.Добролюбова, 11 з метою його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації, а також проведення судових експертиз.

Згідно технічного паспорта власником вказаного транспортного засобу, є громадянин ОСОБА_8 , мешканець АДРЕСА_4 , але фактичним користувачем являється ОСОБА_9 , мешканка АДРЕСА_3 .

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що автобус марки «ПАЗ 32051-110 СПГ» білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно технічного паспорта є власністю громадянина ОСОБА_8 , але перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 , є предметом вчинення кримінального правопорушення і зберіг на собі його сліди, а тому з метою збереження речового доказу, просить накласти арешт на автобус марки «ПАЗ 32051-110 СПГ» білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У судове засідання слідчий не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Володілець майна у судове засідання не з`явився, однак згідно наданого суду рапорту такий був повідомлений своєчасно і належним чином про час і місце розгляду клопотання про арешт майна та у телефонному режимі повідомив слідчого щодо розгляду клопотання у його відсутності.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України неявка слідчого та володільця майна в судове засідання не перешкоджає розгляду внесеного клопотання про арешт майна, а тому суд, виходячи з вимог вказаної статті, вирішує внесене клопотання за наявними в матеріалах справи доказами.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши матеріали внесеного слідчим клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч.6 ст.170 КПК України).
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту управління ГУ Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 23.10.2019 р. внесені до ЄРДР за №0000295, з правовою кваліфікацією правопорушення за ч.1 ст.286 КК України, в ході проведення якого встановлюються обставини здійснення наїзду квадрациклом марки «RENEGADE can-am» на двох жінок, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які отримали тілесні ушкодження.
Встановлено, що 22.10.2019 року у ході проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб автобус марки «ПАЗ 32051-110 СПГ» білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 був вилучений та відданий на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Мукачівського району, що розташована в м.Мукачево по вул.Добролюбова, 11 з метою його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації, а також проведення судових експертиз.

Слідчим доведено, що вилучений в ході огляду місця події транспортний засіб має значення речового доказу у кримінальному проваджені № №0000295 та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки зберіг на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Крім того, слідчим доведено, що накладення арешту на вказаний т/з, в рамках даного кримінального провадження, викликано необхідністю для подальшого детального огляду транспортного засобу та можливої фіксації на ньому слідової інформації, що неможливо без вказаного вище транспортного засобу.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вилученого транспортного засобу як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання в цій частині слід задоволити.
Разом з тим, слідчий суддя приймає до уваги те, що у відповідності до вимог ч.11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Положеннями ч.4 ст.173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що заборона користуватися транспортним засобом автобусом марки «ПАЗ 32051-110 СПГ» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , може завдати надмірного обмеження прав власника (володільця) майна. В той же час, заборона розпорядження вказаним транспортним засобом забезпечить збереження речового доказу та не призведе до приховування, знищення, перетворення чи відчуження останнього.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задоволити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000295 від 23.10.2019 року на транспортний засіб автобус марки «ПАЗ 32051-110 СПГ» білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно технічного паспорта є власністю громадянина ОСОБА_8 , але перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 , в частині заборони розпорядження ним (зняття з обліку, перереєстрацію, відчуження).

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1