УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.11.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження за №0002255 від 16.11.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що до ЧЧ Таїровського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшов рапорт інспектора 1 бат. 3 роти 2 взводу УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те, що 15.11.2019 близько 16:20 год., біля будинку №172-а по вулиці Люстдорфська дорога в м. Одесі було зупинено автомобіль марки «Land Rover Range Rover Vogue» чорного кольору з р/н НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , яким керував громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведення поверхневої перевірки встановлено, що номер кузова автомобілю не співпадає з базою даних МВС, на водія була складена постанова про адміністративне правопорушення ДПО №18634441 за ст. 121 ч. 6 КУпАП, під час перевірки реєстраційного документа на ТЗ СХХ 015298 було встановлено, що є зміни в первинних записах реєстраційного документа, а також не відповідність даних з інформаційною базою МВС. Під час звірки номера кузова з реєстраційними документами на поверхні дублюючих табличок було помітно відслоювання наклейок, присутні сліди втручання в номер кузова не заводом-виробником. Водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та автомобіль марки «Land Rover Range Rover Vogue» чорного кольору з р/н НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 були доставлені до Таїровського ВП в м. Одесі для дачі пояснень.

Слідчим СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 за вказаним фактом 16.11.2019 внесено відомості до ЄРДР за № 0002255, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

15.11.2019 року слідчим СВ Таїровського ВП в м. Одесі ОСОБА_3 проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 170-а, під час якого виявлено та вилучено автомобіль марки «Land Rover Range Rover Vogue» чорного кольору з р/н НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 . Учасником огляду був громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив що вказаний автомобіль належить його знайомому на ім`я ОСОБА_7 , більш точних даних якого він не знає, та який дав йому тимчасове користування вказаний автомобіль.

15.11.2019 року слідчим СВ Таїровського ВП в м. Одесі ОСОБА_3 проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 170-а, під час якого виявлено громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля якого на столі виявлено та вилучено та вилучено ключ від автомобілю «Range Rover» та свідоцтво про реєстрацію ТЗ ( НОМЕР_3 ) автомобілю «Land Rover Range Rover» чорного кольору з р/н НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 з ознаками підробки.

Згідно інформаційної бази даних МВС, автомобіль із реєстраційним номером НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 на території України не зареєстрований.

16.11.2019 року постановою слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 виявлені та вилучені під час огляду місця події предмети, а саме - автомобіль марки «Land Rover Range Rover Vogue» чорного кольору з р/н НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , ключ від автомобілю «Range Rover» та свідоцтво про реєстрацію ТЗ ( НОМЕР_3 ) автомобілю «Land Rover Range Rover Vogue» чорного кольору з р/н НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню, оскільки існує достатньо підстав вважати, що вищевказані предмети зберегли на собі сліди злочину, або були знаряддям його вчинення чи містять інші факти, котрі можуть бути використані як доказ факту, обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, з метою збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди вищевказаного злочину, або були знаряддям його вчинення чи містять інші факти, котрі можуть бути використані як доказ факту, обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, та з метою можливості проведення подальшого ряду експертних досліджень.

Крім того, слідчий зазначає, що якщо транспортний засіб буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні по кримінальному провадженню або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази по провадженню.

Слідчий в судове засідання не з`явилась надавши до суду заяву про розгляд клопотання в її відсутність.

Власник або представник власника майна в судове засідання не з`явились.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 року) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 року), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 року) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається з клопотання слідчого, арешт майна необхідно накласти з метою запобігання можливості позбавлення власників можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, при цьому ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, та підстав вважати, що на теперішній час існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження зазначеного в клопотанні майна, що вказує на необґрунтованість клопотання слідчого.

Крім того, посилання слідчого на необхідність накладення арешту на транспортний засіб з метою забезпечення проведення експертиз у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає необґрунтованими, так як матеріали клопотання не містять даних про призначення будь-яких експертиз.

Також, слідчий суддя зазначає, що рапорт співробітника поліції про можливе втручання в номер кузова автомобіля не може бути прийнятий як належний доказ так як не підтверджений іншими будь-якими документальними доказами.

На підставі викладеного, враховуючи, що слідчим не обґрунтовано необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження за №0002255 від 16.11.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України відмовити.

Автомобіль марки «Land Rover Range Rover Vogue» чорного кольору з р/н НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , ключ від автомобілю «Range Rover» та свідоцтво про реєстрацію ТЗ ( НОМЕР_3 ) автомобілю «Land Rover Range Rover Vogue» чорного кольору з р/н НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишивши останньому право відчуження, розпорядження та користування вказаним майном

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1