печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
10.05.2019 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 про арешт майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 із забороною вчинення реєстраційних та нотаріальних дій.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000086 від 27.03.2019 року за ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України за фактом замаху на заволодіння майном ОСОБА_4 шляхом обману.

Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що після смерті ОСОБА_4 09.12.2018 року за заявою його двоюрідної сестри (та відповідно спадкоємцем за законом) ОСОБА_5 28.12.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 відкрито спадщину, до якої входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

28.12.2018 року на момент відкриття спадщини нотаріусом перевірено Спадковий реєстр на предмет наявності заповітів та спадкових договорів, укладених ОСОБА_4 за життя, про що сформовано Інформаційну довідку № 54648563 від 28.12.2018 року. Відповідно до вказаної довідки, станом на 28.12.2018 року у Спадковому реєстрі відсутні відомості про будь-які заповіти та спадкові договори щодо спадщини ОСОБА_4 , що свідчить про відсутність таких документів взагалі.

Крім того, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, встановлено, що 05.02.2019 року до нотаріуса від ОСОБА_7 надходить заява про прийняття за заповітом спадщини ОСОБА_4 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . До вказаної заяви ОСОБА_7 надано Заповіт, начебто підписаний ОСОБА_4 29.08.2018 року у приміщенні Безуглівської сільської ради, яке знаходиться у с. Безуглівка Згурівського району Київської області. Заповіт посвідчено начебто секретарем Безуглівської сільської ради ОСОБА_8 .

У день отримання заяви та Заповіту від ОСОБА_7 було повторно перевірено Спадковий реєстр на предмет наявності заповітів та спадкових договорів, укладених ОСОБА_4 за життя, та сформовано відповідний витяг. Відповідно до сформованого Витягу № 55006618 від 05.02.2019 року, інформація про Заповіт вже містилась у Спадковому реєстрі.

Проте, відповідно до Витягу № 55006618 від 05.02.2019 року, Заповіт від 29.08.2018 року було зареєстровано у Спадковому реєстрі тільки 31.01.2019 року, тобто через 5 місяців після нібито його складення та майже 2 місяці після смерті заповідача.

Також, під час досудового розслідування отримано жорсткий диск Seagate Barracuda 7200.12 500 GB S: 5VMR0KX2, який знаходився у персональному комп`ютері ОСОБА_4 , що використовувався останнім за своїм місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . У результаті огляду вказаного жорсткого диску встановлено, що 29.08.2018 року о 10.11, 14.29, 14.34 та 16.20, тобто у день та час коли ОСОБА_4 нібито складав заповіт у с. Безуглівка Згурівського району Київської області, насправді використовував свій персональний комп`ютер удома.

Таким чином, прокурор вказує, що вказане свідчить про вчинення невстановленими особами замаху на шахрайство (ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України), а саме на заволодіння майном померлого ОСОБА_4 у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуюче викладене, прокурор зазначає, що наведена квартира має значення для кримінального провадження, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом.

Більше того, на теперішній час існують ризики незаконного заволодіння та подальшого відчуження вказаного речового доказу особами, які намагаються незаконно отримати спадщину ОСОБА_4 , шляхом отримання права на здійснення охорони спадщини, що передбачає можливість володіти та користуватися квартирою до моменту прийняття спадщини спадкоємцями.

Право власності на квартиру належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_1 ), що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 11.04.1997, Свідоцтвом про право на спадщину за законом № 1н-2689 від 14.09.2000, а також Інформаційною довідкою КВ-2019 № 1810 від 21.01.2019 року, виданою КП Київської міської ради «Київське міське БТІ». У свою чергу, фактичним володільцем та користувачем квартири є двоюрідна сестра ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНН НОМЕР_2 ).

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд вказаного провадження у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно постанови прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 , об`єкт нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000086 від 27.03.2019 року.

З огляду на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості незаконного переходу права власності на речовий доказ, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 із забороною вчинення реєстраційних та нотаріальних дій.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1