ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2557/19 Справа № 199/2266/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002102 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_7 на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 про стягнення відшкодування моральної шкоди в іншій частині та витрат на лікування, - відмовлено.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
ОСОБА_7 21 листопада 2018 року, приблизно о 18:00 год., перебуваючи на території автозаправочної станції «Формула», за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 798Д, побачив автомобіль марки «Chery Amulet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому на передньому водійському сидінні сидів раніше йому малознайомий ОСОБА_9 . В цей момент у ОСОБА_7 на ґрунті ревнощів та неприязного, внаслідок цього, ставлення до ОСОБА_9 , раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому.
Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, 21 листопада 2018 року, приблизно о 18:10 год., продовжуючи перебувати на території автозаправочної станції «Формула», за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 798Д, ОСОБА_7 відкрив своєю лівою рукою водійські дверцята автомобіля марки «Chery Amulet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , і перебуваючи у безпосередній близькості з ОСОБА_9 , стоячи обличчям до останнього, діючи умисно, на ґрунті ревнощів та неприязного, внаслідок цього, ставлення до останнього, наніс такому, що сидів в автомобілі, ОСОБА_9 один удар зверху вниз своєю лівою рукою стиснутою в кулак в область лівого ока.
Далі, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_7 дочекався поки ОСОБА_9 вийде з автомобіля, та, стоячи обличчям до потерпілого, наніс останньому один удар своєю правою рукою стиснутою в кулак в область правого ока.
Вважаючи свої злочинні дії доведеними до кінця, ОСОБА_7 з місця вчиненого злочину зник.
В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день) у вигляді: контузії, травматичної ерозії рогівки та гіфами лівого ока, офтальмогіпертензії лівого ока, контузії сітківки правого ока.
Не погоджуючись з вказаним вироком, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити. Призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, обов`язки.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що при винесенні вироку судом першої інстанції були допущені: неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які вказують на його незаконність та необґрунтованість.
Захисник ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 та представник потерпілого ОСОБА_10 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності захисника, потерпілого та представника потерпілого, відповідно до вимог ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила вироку суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України, доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим, судом апеляційної інстанції не переглядаються.
Так, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Перевіривши доводи захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необхідності призначення йому більш м`якого покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, є умисним, закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, де характеризується задовільно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є батьком двох неповнолітніх дітей, в добровільному порядку частково відшкодував потерпілому завдану шкоду, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, та призначив покарання в межах санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 років обмеження волі із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.
При вказаних, встановлених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого і справедливого висновку, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, обґрунтовано застосував кримінальний закон, який регламентує порядок призначення покарань та звільнення від відбування покарання з випробуванням, та призначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в межах санкції інкримінованого йому кримінального правопорушення, що не є мінімальним, із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, що є пропорційним тяжкості правопорушення і не становить особистий надмірний тягар для особи та цілком відповідає меті та принципам призначення покарань.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення більш м`якого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливим унаслідок суворості, немає. Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які він посилається, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання, та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Враховуючи викладене, підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає, так як призначене судом першої інстанції покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: