Справа № 214/3003/18
1-кп/214/384/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002432 від 04 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Головуючим в судовому засіданні було поставлене на обговорення питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні прокурор надала до суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 2 (два) місяці. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив, що під час судового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 є запобігання його спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка в кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується. Крім того, у разі визнання ОСОБА_4 винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років. Так, ОСОБА_4 не одружений, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Також останній тривалий час ніде не працював, не мав законного джерела заробітку, заробляв на існування шляхом збуту наркотичних засобів. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 вже переховувався від органів досудового розслідування і від суду, у зв`язку з чим перебував у розшуку. ОСОБА_4 не виконував умови домашнього арешту, відповідно до ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.11.2017 року, у зв`язку з чим, відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також ОСОБА_4 пояснив, що здогадався хто провів оперативну закупівлю та може незаконно впливати на вказаного свідка.
Обвинувачений ОСОБА_4 при вирішенні клопотання прокурора покладався на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечував та просив змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, виходячи з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має належних і достатніх засобів для існування, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
Суд також приймає до уваги те, що відповідно до ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.11.2017 року відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак умови домашнього арешту останній порушив, перебував у розшуку. З огляду на наведене, відповідно до ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29.04.2018 року, відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З урахування вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, згідно ст. 12 КК України, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, переховуватися від суду, впливати на свідка у кримінальному провадженні.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 2 (два) місяці.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176 178, 183, 184, 197 331, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, тобто до 31.12.2019 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання в частинні продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 начальнику Криворізької установи виконання покарань № 3 УДПтСУ у Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 04.11.2019 року о 13.30 год.

Суддя ОСОБА_1