Номер провадження:1-в/521/251/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «ЧВК № 74» ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі із застосуванням відеоконференції клопотання засудженої: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, Громадянки України, без освіти, незаміжня, має малолітню дитину, раніше судимої, про застосування до неї умовно дострокового звільнення від відбування покарання, яке відбуває в ДУ «ЧВК (№74)» за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2015 року за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 6 роки 6 місяців,-

В С Т А Н О В И В:

З клопотання засудженої ОСОБА_5 вбачається, що вона засуджена за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2015 року за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. Відбуває покарання у Чорноморській виправній колонії (№ 74). Просить застосувати до неї в порядку ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення.

Засуджена ОСОБА_5 просила суддю задовольнити її клопотання, та відповідно до ст. 81 КК України застосувати до неї умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Прокурор та представник ДУ «ЧВК (№ 74)» в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання засудженої та звільнення ОСОБА_5 з місць позбавлення волі умовно-достроково, оскільки остання не довела своє виправлення. Не має заохочень, має двадцять стягнень, із них чотири діючих

Вислухавши клопотання, думку прокурора, представника ДУ «ЧВК (№74)», засудженої, вивчивши додаткові матеріали, суд вважає за необхідне у задоволені клопотання відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджена формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбула дві третини строку покарання призначеного вироком суду.

Разом з тим, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_5 не має.

З характеристики на засуджену, наданої адміністрацією колонії вбачається, що ОСОБА_5 засуджена за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2015 року за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 71 КК України та відбуває покарання у Чорноморській виправній колонії (№ 74) з 04.07.2015 року. На даний час не працевикористовується. За період відбування покарання в установі характеризується негативно, неодноразово порушувала режим утримання, за що має 20 стягнень, 5 з яких на даний час є діючими. З них за грубі порушення режиму утримання 2 рази була поміщена до ДІЗО. Заохочень не має. До працівників адміністрації ставиться не завжди коректно. Виконувати законні вимоги не вбачає необхідним, постійно вступає в словесні суперечки. Намагається дбайливо ставитись до майна установи. Має достатній рівень необхідних навичок.

Таким чином, враховуючи особу останньої, суд вбачає необхідність залишення засудженої у місці позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджено його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого обов`язків; виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання та інш.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; та інш.

Таким чином сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому суд враховує дані про поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Враховуючи викладені обставини, а також особу засудженї, обставини за якими було засуджено ОСОБА_5 , суд вважає, що в задоволені клопотання засудженої необхідно відмовити, оскільки підстав вважати, що остання довела своє виправлення не має.

Керуючись ч.ч.2, 3 ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, СУД, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1