Справа № 206/6616/19
Провадження № 1-кп/206/428/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2019року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000770 від 04.08.2019 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбаченх ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду м. Дніпропетровська, обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим КПК України, підстави для повернення акту прокурору, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України відсутні.

Порушень, що перешкоджають розгляду справи в суді, та призначенню справи до слухання не виявлено.

Справа підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово. Виклику підлягають всі свідки згідно реєстру матеріалів. Клопотань про виклик для допиту інших осіб, та витребування речей чи документів не надійшло.

Судом не встановлена необхідність проведення інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників судового засідання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту.

Крім того в підготовчому судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, так як застосований під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 16.12.2019 року. Клопотання обґрунтовується тим, що в ході досудового розслідування у кримінальному проваджені встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово засудженим, та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові умисні злочини, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України строком до п`яти років, та за ч. 2 ст. 190 КК України строком до трьох років, тому є підстави вважати, що він усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

Крім того, ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, неповнолітніх дітей не має, у нього не має потреби доглядати за своїми батьками, а також він не має постійного місця проживання.

Окрім цього, ОСОБА_4 , знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки він усвідомлює, що обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, базується у тому числі на показах потерпілих, свідків, місця проживання яких йому відоме, у зв`язку з чим ОСОБА_4 може впливати на них шляхом вмовляння, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схилення їх до зміни показів, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування у даному кримінальному провадженні. Враховуючи вищевикладене, застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як найтяжчого запобіжного заходу, слід розглядати як крайню необхідність, оскільки всі інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також слід врахувати, що ОСОБА_4 , не працевлаштований, постійного джерела доходу та постійного місця проживання не має, що може спонукати його до вчинення нових умисних корисливих злочинів. Отже, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про існування ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України строком до п`яти років, за ч. 2 ст. 190 КК України строком до трьох років, та знаходячись на волі, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може переховуватися від органу досудового розслідування, прокуратури та суду, чим перешкоджати виконанню процесуальних рішень іншим чином. Окрім цього, ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, неповнолітніх дітей не має, у нього не має потреби доглядати за своїми батьками, постійного місця проживання не має; - про наявність ризику передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 , знаходячись на свободі, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки він усвідомлює, що обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, базується у тому числі на показах потерпілих, свідків, місця проживання яких йому відоме, у зв`язку з чим ОСОБА_4 може впливати на них шляхом вмовляння, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схилення їх до зміни показів, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування у даному кримінальному провадженні; Про існування ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що 15.07.2015 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296, ч.3 ст.185, ч.2 ст.304, ст.70, ст.71 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. 08.05.2019 ОСОБА_4 був звільнений з Синельниківської виправної колонії Дніпропетровської області №94 по відбуттю строку покарання, на даний час у ОСОБА_4 судимість не знята та не погашена, тобто ОСОБА_4 знаходячись на свободі може продовжити скоювати нові умисні корисливі злочини на території України.

Беручи до уваги те, що заявлені ризики не зменшились та те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості, усвідомлюючи передбачене покарання за вчинені ним злочини, може переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури чи суду, вчинити аналогічне чи інше кримінальне правопорушення, окрім цього незаконно впливати на учасників процесу, а також у зв`язку із неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, не заперечував проти прийняття до розгляду цивільного позову.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти клопотання прокурора, також просила прийняти до розгляду цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора, не заперечував проти прийняття до розгляду цивільного позову.

Захисник-адвокат не заперечував проти задоволення клопотання прокурора та прийняття до розгляду цивільного позову

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів середнього ступеню тяжкості; вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не виключає тримання під вартою; наявність не знятих та не погашених судимостей.

Також, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, і за таких обставин суд погоджується з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим незаконний вплив на потерпілих, свідків, ухилення від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно доприписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 128, 176-179, 182, 183, 193, 194, 314 -316 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні о 13 год. 00 хв. 18 грудня 2019 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, захисника-адвоката, та свідків, доставити обвинуваченого.

Прийняти у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбаченх ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 лютого 2020 року.
Копію ухвали надіслати до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" до виконання.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою набирає чинності негайно, але відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі № 3-208/2018 (2402/18) від 13.06.2019 за конституційною скаргою ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 392 КПК України, може бути оскаржена учасниками судового провадження шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Ухвала в іншій частині окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1