Справа № 675/2087/19
Провадження № 1-в/675/170/2019
У Х В А Л А

"22" жовтня 2019 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ЗВК (№58) ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -
в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області із клопотанням, яким просив суд замінити невідбуте ним покарання більш м`яким, а саме з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк 25 років. Підставою такої заміни покарання на більш м`яке засуджений вважає прийняте Європейським судом з прав людини рішення у справі «Петухов проти України», де наголошено на невідповідності такого виду покарання, як довічне позбавлення волі, ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання, просив його задовольнити з підстав, вказаних у ньому. Вказав, що йому слід замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на строк 25 років, які він фактично відбув. Таке судове рішення, на його думку, буде відповідати ст.28 Конституції України, ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини. Також ОСОБА_5 вказав, що стан його здоров`я на даний час незадовільний, він потребує лікування.
Захисник ОСОБА_6 клопотання підтримала, вказала, що ОСОБА_5 характеризується позитивно та на підставі практики Європейського суду з прав людини йому слід замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке, тобто на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, вказуючи на його безпідставність.
Представник установи виконання покарань підтримала думку прокурора.
Заслухавши пояснення засудженого та його захисника, з`ясувавши думку прокурора, та представника ЗВК (№58), вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Вироком судової палати з кримінальних справ Апеляційного суд Черкаської області від 28.01.2002 року ОСОБА_5 засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.69, 190-1, 223 ч.2 КК України (1960 року), ст.187 ч.4 КК України (2001 року).
Вказаний вирок в частині щодо ОСОБА_5 залишено в силі ухвалою Верховного Суду України від 09.07.2002 року.
Ухвалою Ізяславського районного суду від 17.08.2016 року в строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 12.04.1998 року по 09.07.2002 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На даний час ОСОБА_5 установою виконання покарань характеризується посередньо, заохочень не має, чотири накладені на нього дисциплінарні стягнення є погашеними. Стан здоров`я засудженого підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, наданими ним суду.
У відповідності до ст.152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.
Покарання у виді довічного позбавлення волі має початок його обрахунку, але не має кінцевого терміну відбуття покарання.
Водночас, ст.82 КК України передбачено заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Порядок застосування зазначеної норми права роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», якою встановлено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.
Таким чином, для застосування положень статті 82 КК України необхідно, щоб засуджена особа відбула не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Тобто положення даної норми кримінального закону вимагає наявності строкового характеру призначеного особі покарання, від тривалості якого й здійснюється розрахунок строку фактично відбутого покарання, що і надає засудженій особі право на звернення з клопотанням про її застосування.
За таких обставин можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, ст.82 КК України не передбачена.
Посилання засудженого, як на підставу для задоволення його заяви, на прийняте 12.05.2019 року ЄСПЛ рішення у справі «Петухов проти України», в якому констатовано порушення статті 3 Конвенції, яке пов`язане з тим, що в державі Україні довічно ув`язнені не мають реальної перспективи звільнення, суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.
Велика Палата Верховного Суду в п.36 своєї постанови від 15.05.2019 року у справі №757/12726/18-ц звернула увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України». У цьому рішенні Європейський Суд визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст.3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ (194).
Однак, на даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, не реформована, зміни до законодавства не внесені, тому відсутні підстави для заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.
З урахуванням наведеного суд зазначає, що в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду довічних вироків, на теперішній час існує тільки інститут Президентського помилування, передбачений ст.87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.
Також, суд не знаходить підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 на підставі ч.3 ст.74 КК України, на норми якої він також посилається у своєму клопотанні, в зв`язку із тим, що призначена вироком суду засудженому міра покарання жодним законом не змінена, що позбавляє суд можливості вирішити таке питання.
За таких обставин, поставлена засудженим в клопотанні вимога про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1