ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1562/19 Справа № 206/3536/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0001248 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2019 року, -
В с т а н о в и л а:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1рік.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілого задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 30.000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В решті позову, - відмовлено.
Ухвалено скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2018 на автомобіль марки "DACIA SUPERNOVA", реєстраційний номер НОМЕР_1 (11 регіон), який на праві власності належить ОСОБА_10 .
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він близько 05 години 30 хвилин 25.05.2018 року, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Дача Супернова» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_10 рухався в м. Дніпро по вул. Красногірській з боку вул. Бехтерєва в напрямку Самарського мосту.
Під час руху ОСОБА_7 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху, у вигляді пішохода ОСОБА_9 , який рухався по проїзній частині в полосі його руху в попутному з ним напрямку, якого він об`єктивно здатний був виявити, заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, внаслідок чого в районі будинку №6 по вул. Томській скоїв на нього наїзд.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Дача Супернова» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12. 3 Правил дорожнього руху України, що перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали для потерпілого.

В апеляційній скарзі:
- обвинувачений та його захисник просять вирок змінити, та призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу.
Апелянти вважають, що призначене обвинуваченому покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості злочину, особі винного та обставинам справи. Суд першої інстанції, на їх думку, належним чином не врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, з необережності.
Вказують, що у вироку не вірно зазначено про негативну характеристику обвинуваченого. Оскільки в характеристиці, що міститься в матеріалах справи мається інше формулювання, з якого не можна сказати про негативну характеристику обвинуваченого.
Окрім характеристики обвинуваченого, відсутності в нього судимості та відсутність на обліку і лікарів нарколога та психіатра, вважають, що необхідно врахувати вік обвинуваченого, стан здоров`я, життєві обставини ОСОБА_7 , які склалися таким чином, що перед дорожньо-транспортною пригодою йому повідомили про смерть батька, який дійсно помер того ж дня ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке мається в матеріалах справи.
Також, на час пригоди у ОСОБА_7 на утриманні була матір, яка хворіла на ракове захворювання та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 під час розгляду справи в суді, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Зазначають, що 15 березня 2019 року ОСОБА_7 вступив у шлюб з ОСОБА_11 , що на думку апелянтів, також характеризує обвинуваченого як особу, яка серйозно ставиться до життя та зміцнює свої соціальні зв`язки, створив сім`ю.
Також сторона захисту не погоджується з твердженням суду про небажання відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Вказують, що під час судового розгляду ОСОБА_7 заявляв, що погоджується відшкодувати по чекам. На теперішній час завдана потерпілому шкода відшкодована в повному обсязі, претензій у потерпілого до обвинуваченого не має.
Вказують, що обвинувачений визнає свою вину та розкаюється в тому, що поїхав з місця події. Цьому сприяв збіг обставин, а саме повідомлення про смерть батька та конфліктна ситуація з потерпілим до цього. На той момент він емоційно сприйняв ситуацію та вважав, що така швидкість автомобіля не могла спричинити будь-якої шкоди потерпілому.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, заперечувала, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно з яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції і межах апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, доведеність його вини у вчиненні вказаного злочину, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 394, 404 КПК України вирок суду в цій частині колегією суддів не переглядається.
Що стосується доводів обвинуваченого про можливість зміни вироку в частині призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.
Призначаючи ОСОБА_7 основне покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого.
Колегія суддів, аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому не було достатньою мірою враховано наявність декількох обставин, які належить вважати такими, що пом`якшують його покарання - визнання вини, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність претензій з боку потерпілого, про що останній заявив в апеляційному суді, пояснивши, що обвинувачений сплатив йому 30 тис. грн. .
Не було достатньою мірою враховане і те, що обвинувачений є раніше не судимою особою, працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України злочином невеликої тяжкості, характеризується необережною формою вини.
На думку колегії суддів, вищезазначені обставини та відомості про особу ОСОБА_7 ставлення його до вчиненого, конкретні обставини вчиненого, у сукупності дають достатні підстави для зміни вироку, на підставі ст.409, ч.1 КПК України, та для пом`якшення ОСОБА_7 покарання, а саме для призначення штрафу, передбаченому санкцією ч.1 ст. 286 КК України, у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян: 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень . Виходячи з характеру скоєного обвинуваченим правопорушення, обставин справи, даних про його особу, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до нього також позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 рік .
На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення скоєнння нових злочинів в майбутньому.
Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок у вказаній частині ,- зміні.
Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 , - в частині призначення покарання, - змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян: 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4