печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001048 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі у розгляді клопотання про застосування стосовного нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :
24.09.2019 прокурор військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 , звернувся до суду з вказаним клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного у кримінальному провадженні 0001048 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі у розгляді клопотання про застосування стосовного нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.
Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, якими клопотання обґрунтовується, суд дійшов до наступного висновку.
Як вбачається з клопотання та доданих на його обґрунтування матеріалів досудового розслідування, що Військовою прокуратурою Київського гарнізону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001048 від 27.08.2015 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 408 КК України.
З 15.10.2012 року ОСОБА_5 проходив військову службу на посаді співробітника охорони 2 сектору режимно-секретний відділу УСБУ у м.Севастополі у військовому званні прапорщик.
Під час проходження служби ОСОБА_5 повинний, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
На виконання вимог ст. ст. 10, 13 Закону України №2229-ХІІ від 25.03.1992 року ''Про Службу безпеки України'', ст.ст. 11, 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України №1262 від 27.12.2007 року, виходячи з положень Декларації ''Про боротьбу за звільнення України'', прийнятої 20.03.2014 року Верховною Радою України, з метою вжиття заходів щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, а також вирішення питань подальшого проходження військової служби у Службі безпеки України військовослужбовцями Служби безпеки України, які проходять військову службу в органах, підрозділах, закладах, установах Служби безпеки України, що дислоковані в Автономній Республіці Крим, Головою Служби безпеки України видано розпорядження № 44 від 24.03.2014 року «Щодо військовослужбовців Служби безпеки України, які проходять військову службу в органах, підрозділах, закладах, установах Служби безпеки України, що дислоковані в Автономній Республіці Крим».
Відповідно до вимог вказаного розпорядження ОСОБА_5 до 30.03.2014 року повинний був прибути для подальшого проходження військової служби до Центрального управління Служби безпеки України (м. Київ, вул. Володимирська, 33).
Діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, ОСОБА_5 вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, достовірно знаючи про необхідність виконання зазначеного розпорядження, до 30.03.2014 року без поважних причин до Центрального управління Служби безпеки України не прибув та незаконно ухилився від подальшого проходження військової служби у Службі безпеки України.
Таким чином, ОСОБА_5 являючись військовослужбовцем Управління Служби безпеки України в м. Севастополі, достовірно знаючи про необхідність прибути до 30.03.2014 року до Центрального управління Служби безпеки України, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, розпорядження Голови Служби безпеки України №44 від 24.03.2014 року, до 30.03.2014 року до Центрального управління Служби безпеки України (м. Київ, вул. Володимирська, 33) не прибув та незаконно ухилився від подальшого проходження військової служби у Службі безпеки України, чим вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу у разі переведення з метою ухилення від неї, тобто кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ст. 408 ч.1 КК України.
У зв`язку із цим, 25.08.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України, тобто нез`явлення на службу у разі переведення з метою ухилення від неї.
Враховуючи, що під час досудового розслідування місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 невідоме, 25.08.2015 року прокурором оголошено останнього у розшук.
З документів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та/або суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КПК України якщо підозрюваний, який був у встановленому Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.
Відповідно до ч. 1 ст. 140 КПК України 2012 р., привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.
Відповідно до вимог ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися до суду із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання, орган досудового слідства шляхом внесення відповідного клопотання ініціював питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування справи, може уникнути правосуддя.
Так, під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та розпочав їх вчинення.
Наявність вказаних ризиків підтверджується матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.
У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).
Зважаючи на викладене, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування, а його участь в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу силу ст.ст. 187, 193 КПК України є обов`язковою, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для затримання підозрюваної з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 188, 189, 190, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа, не пізніше 36 годин, з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Визначити строк дії ухвали протягом шести місяців з дати її проголошення, тобто до 25.03.2020 включно, але у межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001048.

Ухвала виконується негайно та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_1