Справа № 505/2928/17 Провадження № 1-кп/505/40/2018
УХВАЛА

27.12.2018 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

цивільного позивача ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Подільську Одеської області клопотання прокурора ОСОБА_3 по кримінальному провадженні № 0000856 по обвинуваченню ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 року після заявлення суддею ОСОБА_9 самовідводу кримінальне провадження № 0000856 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, було передано на розгляд по суті судді ОСОБА_1 .

18.12.2018 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дія якого закінчується 29.12.2018 року.

В судовому засіданні 27.12.2018 року прокурор просив клопотання задовольнити. При цьому зазначив, що встановлені ще при обрані міри запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились і на даний час лишаються дійсними та триваючими. Вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 необхідне для забезпечення подальшого розгляду кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_4 та цивільний позивач ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 заперечували проти продовження строку тримання під вартою та вважали, що підстав для продовження цього строку не має. Ризики, зазначені прокурором в клопотанні не відповідають дійсності. Просили змінити тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор, потерпіла та цивільний позивач просили відмовити захиснику та обвинуваченому в клопотанні про заміну міри запобіжного заходу на домашній арешт.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інші дії, вичерпний перелік яких визначений даною нормою процесуального права.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, суд повинен враховувати положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).

Суд вважає, що прокурором наведено достатньо ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які виправдовують продовження строку дії запобіжного заходу обраного обвинуваченому ОСОБА_7 , а саме: кримінальне провадження відносно обвинуваченого передано в провадження судді ОСОБА_1 для розгляду по суті, перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на потерпілу та свідків, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження заявами потерпілої та свідків про погрози зі сторони обвинуваченого.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, в результаті якого наступила смерть потерпілої, а відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено покарання на строк від 3 до 8 років позбавлення волі, що є ризиком переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тому, всі ці обставини виключають можливість змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який, так як альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 2 місяці, тобто до 24 лютого 2019 року, включно.

Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 2 місяці, до 24 лютого 2019 року включно.

Відмовити в клопотанні захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Копії ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1