23.07.2019 Єдиний унікальний номер 205/4692/19
Єд.унік.№205/4692/19
Провадження №1кп/205/853/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001429 від 29 квітня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше не засудженого; не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 29 квітня 2019 року, близько 01 години 30 хвилин, перебував біля буд.8 по вул.Авіаційній, в м.Дніпро, де побачив раніше не знайому потерпілу ОСОБА_5 , після чого у нього виник умисел на відкрите викрадення майна останньої. Реалізуючи свій умисел, обвинувачений ОСОБА_4 наблизився до потерпілої ОСОБА_5 та діючи відкрито, із корисливих міркувань, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, наніс їй кілька ударів рукою в обличчя, від якого ОСОБА_5 втратила рівновагу та впала на землю. Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_4 , в той момент, коли потерпіла ОСОБА_5 лежала на землі, наніс останній один удар ногою по тулубу, спричинивши таким чином тілесні ушкодження у вигляді: 1 синця на підборідді та 1 садна в потиличній області, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи відкрито, із корисливих міркувань, заволодів мобільним телефоном «Meizu M6 Note», 16 Гб, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 2800 грн., який випав у потерпілої під час падіння та з місця злочину зник, завдавши потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.

Допитаний в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних в обвинувальному акті обставинах, у вказаних місці та час, із застосуванням насильства до потерпілої ОСОБА_5 , відкрито заволодів мобільним телефоном останньої «Meizu», вартістю 2800 грн.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілих та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, відшкодував завдану шкоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , щирого каяття останнього та позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, з урахуванням думки потерпілої ОСОБА_5 , яка не має претензій до обвинуваченого, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи у сумі 150 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи №1562 від 15 травня 2019 року в розмірі 150 гривень.

Речові докази, якими було визнано:

- мобільний телефон «Meizu M6 Note», 16 Гб, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_3 - залишити за належністю у потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1