Провадження №: 1-кп/755/1443/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2019 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
обвинуваченої: ОСОБА_7 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000779 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, незаміжньої, непрацюючої, з неповною середньої освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 225, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, -

В с т а н о в и л а:
З Генеральної прокуратури України до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов для розгляду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, разом з угодою про визнання винуватості.

Прокурор, який брав участь у підготовчому судовому засіданні, доповів про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_7 просили затвердити угоду про визнання винуватості у рамках даного кримінального провадження та призначити покарання, яке визначено зазначеною угодою.
Колегія суддів заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України , яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

У кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості (ст. 468 КПК України).
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. При цьому, для України нормою міжнародного договору, яка є частиною національного законодавства, є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), де у пункті 1 статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою, і без укладання спеціальної угоди, юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції».

У статті 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року підтверджено обов`язковість виконання Україною рішення Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) щодо України (стаття 46), а статтями 13 і 17 передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Конвенція містить положення про те, що «Високі Договірні Сторони (якою є і Україна) гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції».
Крім того, статтею 8 КПК передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положення статті 9 КПК додатково конкретизують зміст статті 8 КПК положенням, що під час кримінального провадження суд, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Обидві норми статей 8 і 9 КПК передбачають застосування норм КПК у кримінальному провадженні з урахуванням практики Суду.

Основні критерії законності вироків на підставі угод і роль національних судів по контролю за їх дотриманням, які в однаковій мірі відносяться до процедур, передбачених статтею 349 КПК, як і у справах, які стосуються угод регламентованих ст. 468 КПК, оскільки вирішуються за скороченою судовою процедурою.

Суд у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» (Заява № 9043/05) від 29 квітня 2014 року зазначає, що угоди, що призводять до засудження, «без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п. 66).
У даному кримінальному провадженні 04.09.2019 року між прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.08.2019 за № 0000779 було укладено угоду про визнання винуватості.
Однак, згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону.
Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з тим, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
У цьому випадку встановлено, що умови даної угоди про визнання винуватості суперечать вимогам КПК України, крім того, при формуванні обвинувачення, прокурором не було дотримано вимог ст. 291 КПК України.
Так, як для того, аби визнати себе винуватим у вчиненні певного злочину потрібно, щоб особі таке звинувачення було попередньо висунуто.
Адже, як передбачено п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно положень ч. 1 ст. 474 КПК України, яка регламентує, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, саме обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.
Згідно ч. 3 ст. 475 КПК України мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.
З положень п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, у разі надходження у його провадження обвинувального акту разом з угодою, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Стаття 314 КПК України передбачає право суду затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
За таких обставин суд, враховуючи той факт, що обвинувальний акт у провадження надійшов до суду з угодою про визнання винуватості у затвердженні якої було відмовлено, вважає, виходячи з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, що кримінальне провадження слід повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 Кримінального процесуального Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 314-318, 369-372, 468-469, 471, 473-475 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:
В затвердженні угоди про визнання винуватості від 04 вересня 2019 року укладеної між прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_7 відмовити.
Кримінальне провадження № 0000779 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 225, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування в загальному порядку.
Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України ОСОБА_7 , строком не більше двох місяців до 02 грудня 2019 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій, захиснику та направити начальнику Державної установи «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя:
Суддя:
Суддя: