ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/7552/16-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1762/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.ч.3,4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживав за адресою (до затримання): АДРЕСА_3 , раніше судимого:

01 березня 2008 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки;

03 лютого 2014 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ст.257, ч.ч.3,4 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, який до затримання працював охоронцем ТОВ «Електрозавод-ВІТ», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживав за адресою (до затримання): АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проживав за адресою (до затримання): АДРЕСА_7 , раніше судимого:

13 січня 2003 року Бердянським міським судом Запорізької області за ст.71, ч.2 ст.186 КК України до4 років 6 місяців позбавлення волі;

17 серпня 2006 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.115, ч.1 ст.70, ч.2 ст.357 КК України до 11 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.ч.3,4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.9,13 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживав за адресою (до затримання): АДРЕСА_8 , раніше судимого:

16 липня 1990 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.141, ч.2 ст.140, ч.2 ст.215-3 КК України до 4 років позбавлення волі;

18 червня 1993 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ст.17, ч.2 ст.215-3 КК України до 2 років позбавлення волі;

28 листопада 1995 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.141,ч.2 ст.144, ч.3 ст.222, ч.2 ст.190-1, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі;

29 червня 2000 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.229-6 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

05 жовтня 2004 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, ч.2 ст.190, ст.395, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

09 грудня 2008 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.190, ч.2 ст.355, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

19 жовтня 2011 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України 4 років 1 місяця позбавлення волі;

13 серпня 2015 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 , проживав за адресою (до затримання): АДРЕСА_10 , раніше судимого;

08 лютого 2012 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м.Бердянськ, громадянина України, з вищою освітою, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_11 , проживав за адресою(до затримання): АДРЕСА_12 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_13 ,

захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»).

Захисники обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_16 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2019 року, якою клопотання, заявлене прокурором, про продовження запобіжних заходів задоволене, запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вигляді тримання під вартою в Запорізькому СІЗО продовжений до 6 грудня 2019 року, включно. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 , у вигляді домашнього арешту з покладанням певних обов`язків, продовжений до 06 грудня 2019 року, включно. В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 про зміну запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на домашній арешт відмовлено.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , обвинувачуються у ряді особливо тяжких кримінальних правопорушень - бандитизм, розбій, а ОСОБА_9 ще в закінченому замаху на умисне вбивство за обтяжуючих обставин. Також ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні ряду тяжких злочинів - незаконне носіння, зберігання, придбання, передача вогнепальної зброї, бойових припасів, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть, з метою уникнення від покарання, уникати явки до суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, що є ризиками передбаченими п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

На даний час, за кримінальним провадженням потерпілі та свідки не допитані, і будуть допитуватися судом, що дає підстави вважати на наявність ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих, що є ризиком передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Посилання прокурора на ризик передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, прокурором не доведено.

Обставин, які є перешкодою для продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Для запобігання ризикам, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також виходячи з міркувань забезпечення присутності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 під час судового розгляду кримінального провадження, суд вважає виправданим тримання обвинувачених під вартою.

Ухвалу суду першої інстанції від 07 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в апеляційному порядку не оскаржено.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_14 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ризики, на які посилається прокурор у клопотанні, вже перестали існувати. Так, ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків не є актуальним, оскільки протягом останніх 3 років свідки та потерпілі вже допитувались двічі, і будь-яких заяв про тиск з боку обвинувачених не надавали. Ступінь даного ризику стороною обвинувачення явно перебільшена.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце проживання, цивільну дружину, вже утримується під вартою значний проміжок часу. Під час перебування під вартою отримав третю групу інвалідності.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_15 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, не підтверджені та не обґрунтовані.

Обвинувачений перебуває під вартою безпідставно вже досить тривалий час.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_16 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що клопотання прокурора суперечить вимогам ст.ст.177-184 КПК України.

Так, у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор взагалі не обґрунтував, чому до обвинуваченого ОСОБА_7 не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою.

Дане питання не розглядалося ні прокурором, ні судом, не було прокоментовано в оскаржуваному рішенні.

Стороною обвинувачення лише констатовані, але не обґрунтовані ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Також судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу.

Так, ризик ухилятися від суду спростовується тим, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, власне житло, де проживає разом з батьками, оскільки він вже тримається під вартою значний проміжок часу, його ухилення від суду є недоцільним.

Ризик впливати на потерпілих і свідків спростовується тим, що будь-яких заяв з боку потерпілих і свідків про тиск і спроби впливати на них не надходило. Ступінь даного ризику стороною обвинувачення явно перебільшена. Вважає, що даному ризику можна запобігти шляхом заборони спілкуватися з потерпілими і свідками.

Згідно з ухвалою суду, в провадженні суду перебуває кримінальне провадження №0004419 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 жовтня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст.257, ч.3,4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 за ст.257, ч.3,4 ст.187 КК України, ОСОБА_8 за ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 за ст.257, ч.3,4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.9,13 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_10 за ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 за ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_12 за ст.257, ч.4 ст.187 КК України.
В межах даного кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_12 домашній арешт, строк яких останнього разу було продовжено до 16 жовтня 2019 року, включно.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 строку тримання під вартою, а ОСОБА_12 домашнього арешту на строк до 60 днів, посилаючись на ті обставини, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти, ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, оскільки зазначені особи обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких умисних корисливих злочинів із застосуванням психічного та фізичного насильства щодо потерпілих та свідків, деякі з них були раніше судимими за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить про те, що вони можуть продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків та осіб, причетність яких до інкримінованих злочинів підлягає перевірці.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисники ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та вважають, що підстави продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який діє тривалий час - відсутні, клопотання прокурора є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає, оскільки наявність ризиків та обґрунтованість обвинувачення є недоведеними. Крім того, клопотання прокурора належним чином не оформлене, не відповідає вимогам КПК України. Час перебування під вартою, з урахуванням положень ч.2 ст.75 КК України (в редакції Закону № 838-VIII, який діяв на час вчинення злочину) відповідає майже 7 рокам позбавлення волі, саме продовження строку тримання під вартою є надмірним, просить змінити запобіжний захід на домашній арешт .
Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та їх захисники ОСОБА_19 , ОСОБА_20 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , не заперечували, клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 підтримали.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_14 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_15 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на підтримання апеляційних скарг; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).
Як свідчать матеріали провадження, клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою, зокрема, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення обвинувачених, доводи захисників, думка прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.
Так, із наданих матеріалів контрольного провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.ч.3,4 ст. 187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 п.п.9,13 ч.2 ст.115 КК України, які є особливо тяжкими та одне з яких є тяжким; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, які є особливо тяжкими та одне з яких є тяжким; ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.ч.3,4 ст.187 КК України, які є особливо тяжкими.
На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надані докази, які судом першої інстанції будуть перевірятися на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку.
Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшились та існують на даний час.
Такими ризиками є: ризик переховування обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 від суду; вплив на потерпілих, свідків, які на теперішній час не допитані у судовому засіданні; а також ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.
Разом з тим, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про те, що прокурором не доведено існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.
При цьому суд обґрунтовано звернув увагу на тяжкість і фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 правопорушень, а також на відомості про особу останніх, в т.ч і те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 раніше судимі за вчинення умисних, в т.ч. особливо тяжких та тяжких правопорушень, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.
Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 під вартою.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
З врахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останніх.
З цих підстав суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотань захисників - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваній ухвалі.
Доводи апелянтів про відсутність ризиків, про які вказано в ухвалі суду, суперечать матеріалам провадження.
При апеляційному розгляді встановлено, що дане провадження судом першої інстанції не розглянуто з об`єктивних причин, тяганини з боку суду не вбачається.
Провадження є складним, в ньому бере участь велика кількість учасників.
Викладеним вище обумовлюється тривале перебування обвинувачених під вартою.
Відомостей про те, що за станом здоров`я обвинувачені ( в т.ч. обвинувачений ОСОБА_9 ) не можуть утримуватись в умовах СІЗО, суду не надано.
З огляду на зазначене, доводи, викладені в апеляційних скаргах, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_14 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_15 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_16 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2019 року, якою клопотання, заявлене прокурором, про продовження запобіжних заходів задоволене, запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вигляді тримання під вартою в Запорізькому СІЗО продовжений до 6 грудня 2019 року, включно. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 , у вигляді домашнього арешту з покладанням певних обов`язків, продовжений до 6 грудня 2019 року, включно. В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , про зміну запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на домашній арешт відмовлено, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Дата документу Справа № 334/7552/16-к