Справа № 567/581/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000104 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Кореїз міста Ялти Кримської області Автономної Республіки Крим, громадянина України, одруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

встановив:

30 березня 2019 року о 13 год. 19 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, знаходячись поблизу приміщення магазину, що в АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, зі стоянки для велосипедів, скориставшись тимчасовою відсутністю власника та неуважністю сторонніх осіб, таємно викрав велосипед марки YAZOO чорно-сірого кольору, належний на праві приватної власності ОСОБА_5 , вартість якого становить 2379 грн. 77 коп.

Викрадений велосипед ОСОБА_4 привласнив та розпорядився ним на власний розсуд, а саме сховав у підсобному приміщенні за місцем свого проживання, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, винним себе визнав повністю.

При цьому він показав, що 30.03.2019 року близько 13 год., перебуваючи поблизу магазину Спорттовари, що в м.Острог, поставив свій велосипед на стоянку для велосипедів, що розташована справа від входу в магазин, а сам стояв неподалік та курив.

Пояснив, що в цей момент до магазину приїхав невідомий йому хлопець віком близько 10-13 років, який також поставив свій велосипед на вказану стоянку, після чого зайшов до приміщення магазину.

Вказує, що візуально оглянувши велосипед, який був спортивного типу, із багатьма режимами швидкості та перебував в хорошому стані, у нього раптово виник умисел на крадіжку вказаного транспортного засобу. Після чого, він, не привертаючи увагу сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, поїхав на даному велосипеді за місцем свого проживання, де сховав велосипед у підсобному приміщенні та, з метою змінити його зовнішній вид, оскільки мав намір залишити транспортний засіб для власного користування, частково розібрав комплектуючі деталі велосипеда.

Вказує, що того ж дня до його будинку приїхали працівники поліції та повідомили, що його дії зафіксовані камерою відеонагляду магазину, а тому він добровільно видав викрадений велосипед.

У вчиненому розкаюється та просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням здійснювати розгляд справи за її відсутності. При цьому, вказала, що для неї відомий зміст обвинувачення ОСОБА_4 та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення нею не оспорюється, а тому вважає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються та їй відомо, що в даному випадку вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Зазначена позиція є добровільною та не є наслідком застосування погроз чи примусу.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, вартість викраденого майна, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочині, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого ним діяння, прокурор вважає недоцільним встановлення всіх обставин при цьому, судом з`ясовано правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі та дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення особи та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України даний злочин кваліфікується як злочин середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання, а також наслідки, що настали, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Одночасно, беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується негативно, на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах Острозької ЦРЛ не числиться, раніше не судимий.

З досудової доповіді, складеної 13.06.2019 року Острозьким РС філії ДУ Центр пробації у Рівненській області, вбачається що обвинувачений ОСОБА_4 проживає із своєю сім`єю в м.Острог, не працює, має заборгованість по виплаті кредитів, раніше не судимий, скарг та заяв від жителя м.Острог на його поведінку не надходило.

З врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства. Одночасно, у разі звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на нього додаткових обов`язків, зокрема працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини, суд враховує активне сприяння ОСОБА_4 розкриттю злочину, його щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Водночас, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає такими, що вказують на можливість виправлення ОСОБА_4 без реального позбавлення волі.
Одночасно, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, зокрема те, що він непрацюючий, хоча за віком та станом здоров`я є працездатним, згідно досудової доповіді має невиконанні фінансові (кредитні) зобов`язання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання, яке передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України, у виді громадських робіт, оскільки вважає, що саме виконання громадських робіт (виконання суспільно-корисних робіт, безоплатно у вільний від роботи (навчання) час та без урахування побажань засудженого) на благо суспільства, зможуть змусити обвинуваченого усвідомити необхідність правомірної поведінки.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої експертизи по даному кримінальному провадженню становить 572 грн. (висновок судової товарознавчої експертизи №3.2-347/19 від 11.04.2019 року), а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5, 7 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям; документи, що є речовими доказами залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання

В судовому засіданні встановлено, що велосипед марки YAZOO чорно-сірого кольору із комплектуючими деталями переданий на відповідальне зберігання до камери схову Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, оптичний диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину АТБ №1129 зберігається при матеріалах справи.
Цивільний позов потерпілою в межах кримінального провадження заявлено не було.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовано не було.

Керуючись ст.118, 124, 369-374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні.

Речові докази у кримінальному провадженні велосипед марки YAZOO чорно-сірого кольору із комплектуючими деталями, який переданий на відповідальне зберігання до камери схову Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, після вступу вироку в законну силу повернути потерпілій ОСОБА_5 ; оптичний диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину АТБ №1129 зберігати при матеріалах справи протягом всього часу її зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1