Номер провадження: 11-кп/813/1053/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2018 року в кримінальному провадженні №0002026 від 23.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, -

встановив:
оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, громадянка України, українку, із середньою освітою, одружена, не працююча, яка має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:
- 02.10.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, на підставі ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
- 19.12.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільненої від відбування покарання 23.10.2017 року на підставі ЗУ «Про амністію» від 22.12.2016 року;
- 09.08.2018 року Київським районним судом м. Одеси, за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.12.2018 року в частині призначення покарання ухвалений новий вирок, яким призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі,-

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та їй призначено покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 3 (три) місяці за ухваленим вироком і покарання за вироком апеляційного суду Одеської області від 03.12.2018 року у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік позбавлення волі, обвинуваченій остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці. Строк відбування покарання обчислюється з моменту її фактичного затримання, тобто з 26.07.2018 року. Запобіжній захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. З обвинуваченої стягнуто на користь ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду в сумі 1069 (одна тисяча шістдесят дев`ять) гривень 60 коп. Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів, в порядку ст.100 КПК України.
Згідно з оскаржуваним вироком, ОСОБА_8 визнано винною за те, що, вона, 23.07.2018 року, близько 11 год., з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у магазині «EVA» за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 94, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з прилавку магазину туш для вій «Фейлс Лаш Еффект 01 «Максфактор», вартістю 292 гривні, туш для вій «Фейлс Лаш Еффект фьюжен «Максфактор», вартістю 292 гривні, туш для вій «Мейбелін», вартістю 169 грн. 60 коп., тональну основу «Максфактор» вартістю 316 грн., що належить ТОВ «РУШ». Після чого з викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину стекла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла матеріальну шкоду ТОВ «РУШ» на загальну суму 1069 грн. 60 коп.
Повторно, 23.07.2018 року, близько 11 год. 30 хв., з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , знаходячись в магазині «EVA» за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 76/1, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з прилавка магазину тональний крем для обличчя «Лореаль 20», вартістю 255 гривень, туш для вій «Лореаль», вартістю 235 гривень та пудру «Лореаль Інфеллібл 225», вартістю 279 гривень, що належить ТОВ «РУШ». Після чого з викраденим майном ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла матеріальну шкоду ТОВ «РУШ» на загальну суму 769 (сімсот шістдесят дев`ять) гривень.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання, посилаючись при цьому суворість покарання, з огляду на те, що суд не врахував факту перебування на її утриманні малолітньої дитини.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченої; обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченій; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, яка скоєна повторно, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченій ОСОБА_8 і чи повинна вона його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття та наявність на утриманні малолітньої дитини. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги особу обвинуваченої, яка раніше судима, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 остаточне покарання за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці, яке в свою чергу майже дорівнює мінімальному строку покарання, передбаченому ч.2 ст.63 КК України та санкцією ч.2 ст.185 КК України, що не може свідчити про суворість призначеного покарання.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_8 раніше неодноразово судима, тобто схильна до вчинення кримінальних правопорушень, апеляційний суд вважає, що призначене їй покарання, за сукупністю злочинів, є справедливим і призначено у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України, що спростовує доводи апелянта про тяжкість та несправедливість призначеного покарання. Підстави для застосування положень ст.75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів не можливе без її ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченої, на які вона посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 призначене обвинуваченій покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень та є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченої не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченій покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2018 року в кримінальному провадженні №0002026 від 23.07.2018 року відносно ОСОБА_8 , засудженої за ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той же строк з дня отримання корпії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4