02 жовтня 2019 р. Справа № 632/945/19 провадження № 1-кс/632/515/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , отримавши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

У С Т А Н О В И В:
До Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Первомайської місцевої прокуратури а саме: першого заступника прокурора ОСОБА_3 , в якій останній просить зобов`язати внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, вчинене прокурором Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 під час підтримання державного обвинувачення в судовому засіданні.

Зі скарги вбачається, що у Первомайському міськрайонному суді Харківської області розглядається кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000479 від 23.02.2016, щодо ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ст.257, ч.1 ст.263 КК України. Публічне обвинувачення у кримінальному провадженні підтримує прокурор ОСОБА_4 .
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2016 відносно ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався. Проте, з моменту обрання запобіжного заходу та по теперішній час прокурором ОСОБА_4 жодного разу не було доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що є порушенням вимог ст.ст. 177, 183, 184 КПК України. Тому, ОСОБА_2 просить внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 371 КК України, вчинене ОСОБА_4 та розпочати досудове розслідування.

У судовому засідання ОСОБА_2 скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.

Перший заступник прокурора Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 не з`явився у судове засідання. Як вбачається з ч.3 ст.306 КПК України, його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, заслухавши думку заявника, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, ...

Згідно ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

17 травня 2019 року ОСОБА_2 подав до Первомайського ВП ГУНП в Харківській області заяву про кримінальне правопорушення, яку передали до Первомайської місцевої прокуратури, зі змісту якої вбачається, що в діях прокурора ОСОБА_4 від 17.05.2019 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 371 КК України, а саме завідомо незаконне тримання під вартою.

07.06.2019 ОСОБА_2 отримав листа першого заступника прокурора Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 за № 04-19/345-19 від 28.05.2019, де останній провів аналіз викладених у заяві фактів та роз`яснив службові повноваження прокурора в судовому засіданні, а окрім іншого, повідомив, що викладені у заяві про злочин факти не знайшли свого підтвердження.

Тому ОСОБА_2 вимагає внести до ЄРДР відомості про вчинення прокурором ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 371 КК України.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, на який посилається ОСОБА_2 , є правосуддя в частині забезпечення законного затримання, приводу, арешту або тримання під вартою, а також конституційне право людини на свободу і особисту недоторканність Його додатковим факультативним об`єктом можуть виступати честь та гідність особи, й життя і здоров`я, майнові блага.

Потерпілим від цього злочину можуть бути підозрюваний, обвинувачений, підсудний, свідок і потерпілий.

З об`єктивної сторони злочин може проявлятися у незаконному. 1) затриманні, 2) приводі (ч. 1 ст. 371); 3) арешті; 4) триманні під вартою (ч. 2 ст. 371).

Взяття під варту полягає у попередньому ув`язненні обвинуваченого або підозрюваного. Незаконним взяття під варту буде як за відсутності підстав для його застосування, передбачених законом, так і у випадку порушення порядку обрання цього запобіжного заходу. Це може полягати, наприклад; у взятті під варту особи, яка вчинила злочин, за який законом не передбачено покарання у виді позбавлення волі; у відсутності ухвали судді чи суду про взяття, під варту.

Незаконне тримання під вартою матиме місце у випадку порушення строків тримання під вартою, або порушення порядку продовження таких строків, а також тримання під вартою, коли відпала необхідність у запобіжних заходах взагалі (наприклад, в ході досудового слідства доведена невинність особи у вчиненні злочину), або у застосуванні саме цього запобіжного заходу. Незаконне тримання під вартою має місце у випадку невиконання вимог Закону "Про попереднє ув`язнення" про звільнення осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано взяття під варту.

Суб`єкт злочину спеціальний. Ним може бути службова особа органу дізнання, слідчий, прокурор, а у випадку завідомо незаконного тримання під вартою - також начальник місця попереднього ув`язнення. Судді за дії, передбачені ст. 371 КК, несуть відповідальність за ст. 375 КК, а інші службові особи - за ст. 365 КК.

Отже, в Первомайському міськрайонному суді Харківської області розглядається кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000479 від 23.02.2016, щодо ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ст.257, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.5 ет.185, ст.257 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ст.257, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2016 відносно ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався, у тому числі і в судовому засіданні 17.05.2019, коли ухвалою колегії суддів було продовжено запобіжний захід щодо ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Стаття 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У частині 4 зазначеної статті закріплено, що повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором.

У частині 6 зазначено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до параграфу 2 КПК України, прокурор є стороною обвинувачення.

Частиною 1 ст. 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження, відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно з п. 15 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор уповноважений, окрім іншого, підтримувати обвинувачення в суді.
Окрім іншого, відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 статті, про яку йдеться, зазначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Згідно ст. 350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Відтак, обвинуваченому ОСОБА_2 на досудовому слідстві було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався під час розгляду справи у суді, т.я. остання не розглянута по суті до закінчення 60 денного строку дії запобіжного заходу, і 17.05.2019 головуючим на обговорення також було поставлено питання доцільності продовження запобіжного заходу з тих самих підстав. Відповідно до вимог ст. 350 КПК України, учасники судового провадження, у тому числі і прокурор ОСОБА_4 , який підтримує державне обвинувачення у суді, висказали свою думку щодо поставленого головуючим на обговорення питання, а суд, згідно вимог ч.3 ст. 371 КПК України, постановив ухвалу, якою продовжив строк дії запобіжного заходу.

Аналіз досліджених обставин, викладених заявником під час розгляду скарги, переконливо свідчить про відсутність в діях прокурора ОСОБА_4 під час судового засідання, а саме 17.05.2019, ознак кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 2 ст. 371 КК України - завідомо незаконного тримання під вартою.

З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави для зобов`язання курівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області внести відомості про вказаний злочин до ЄРДР відсутні. Тому у задоволенні скарги обвинуваченому ОСОБА_2 належить відмовити.

Навпаки, внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 371 КК України, за викладених обставин, буде носити ознаки втручання в процесуальну діяльність прокурора при здійсненні ним професійних обов`язків у суді.
Такі дії порушують принципи верховенства права та законності, а також норми діючого КПК України та Закону України «Про прокуратуру, а також містять ознаки істотного зловживання правом, яке не може виправдовуватись навіть триманням особи під вартою.

Керуючись ч.2 ст.369, ч.3 ст.371, ст.372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність першого заступника прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1