Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1083/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження №274/1083/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 червня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці з дня постановлення ухвали, -

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає ухвалу незаконною, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що його не було повідомлено про дату та час судового розгляду, у зв`язку з чим він не встиг найняти адвоката, а також приєднати до справи всі виписки та довідки про його хронічні захворювання, які необхідно лікувати.
В ухвалі суду зазначено, що 01.03.2018 року до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2018 року за № 0000198. Крім того, 06.05.2019 року до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2019 року за № 0000073. Також, 03.06.2019 року до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2018 року за № 00001137.

Ухвалою суду від 14 травня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 12 липня 2019 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні значної кількості корисливих, в тому числі тяжких, злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, дані, які характеризують його особу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою, а також те, що він вчинив велику кількість нових епізодів злочинної діяльності під час судового розгляду за попередніми епізодами та неодноразово уникав суду вже у цьому провадженні, що призвело до необхідності постановлення значної кількості ухвал про привід, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №274/1083/18, в провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебувають кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , судом першої інстанції в повній мірі дотримано вимоги ст.ст. 170-174, 176-199 КПК України.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України. Отже, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні значної кількості корисливих, в тому числі тяжких, злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Також судом враховано, що ОСОБА_7 є особою, якою вчинено велика кількість нових епізодів злочинної діяльності під час судового розгляду за попередніми епізодами, неодноразово уникав суду вже у даному провадженні, що призвело до необхідності постановлення значної кількості ухвал про привід, що вказує на необхідність врахування ризику вчинення повторного правопорушення при відсутності умов ізоляції.
Вказані обставини підтвердив прокурор і при апеляційному розгляді справи.

Крім того, судом враховано, що обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 14 травня 2019 року. Вік, стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_7 не змінились з часу застосування запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків на даний час.
За таких обставин, посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на необґрунтованість висновків суду про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними.

Враховуючи вищенаведене та доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Проте, в апеляційній скарзі вимог щодо визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 не заявлялося.
Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Враховуючи, що визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 не погіршує становища останнього, а висновки суду щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином обґрунтовані та законні і тому ухвала суду не підлягає скасуванню, апеляційний суд вважає за можливе вийти за межі вимог апеляційної скарги та визначити розмір застави.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_7 , а також ризики, передбачені ст. 177 КПК України, апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, визначає заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що, на думку колегії суддів, буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду заявив, що потребує лікування та надав апеляційному суду виписку з історії хвороби.

Враховуючи, що апеляційний суд позбавлений можливості зробити висновок щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 та з метою дотримання прав останнього, колегія суддів вважає за необхідне, на виконання вимог ч.1 ст. 206 КПК України, доручити начальнику ДУ Житомирської УВП №8 організувати проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, постановленою на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 червня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці з дня постановлення ухвали - без зміни.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України визначити обвинуваченому ОСОБА_7 заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп. з внесенням на відповідний рахунок (код отримувача: 42261525; банк: ДКСУ у м. Києві; МФО 820172; рахунок: 5932), при сплаті якої покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки :

-прибувати за першим викликом до суду,

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду,

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити, що з моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.

Визначити дату закінчення строку дії ухвали 22.08.2019 року

В порядку ч.1 ст.206 КПК України доручити начальнику ДУ Житомирської УВП №8 організувати проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :