печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перевіривши матеріали клопотання Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2018 року за № 003416 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_2 за погодженням з Прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Перевіривши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Оскільки, у вказаному кримінальному провадженні власник майна ОСОБА_4 має процесуальний статус третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт, з клопотанням про накладення арешту на майно може звернутись лише прокурор. Разом з тим, в порушення наведених вимог, дане клопотання подано слідчим, який є не уповноваженою особою.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий ОСОБА_2 звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, з посиланням на те, що автомобіль містить відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Разом з тим, в матеріалах клопотання постанова про визнання автомобіля марки «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні № 003416 від 04.06.2018 року відсутня.

Відтак, відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Аналізуючи викладене, оскільки клопотання Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2018 року за № 003416 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, то його слід повернути прокурору з встановленням строку сімдесят дві години для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 64-2, 170-173, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2018 року за № 003416 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1