Справа № 175/3791/19
Провадження № 1-кп/175/180/19
Вирок

Іменем України

27 листопада 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
а також потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000739 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Бартуха Дзержинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

встановив:

Відповідно до свідоцтв про народження серії № НОМЕР_1 від 14.07.2014 року та серії № НОМЕР_2 від 22.12.2010 року ОСОБА_6 є батьком малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року у справі № 175/4340/16-ц і виданого на підставі нього виконавчого листа, ОСОБА_6 , починаючи з 09 листопада 2016 року зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання синів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у грошовій формі у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на невиконання вказаного судового рішення, ігноруючи вимоги державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби про необхідність виконання аліментних зобов`язань, у період часу з 09 листопада 2016 року по 01 вересня 2019 року злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своїх малолітніх дітей, а саме: без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік, протягом тривалого часу, працюючи у фізичних осіб-підприємців і приватних осіб і маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів, не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання синів, у результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей у сумі 96692,54 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину визнав повністю і пояснив, що за обставин, викладених у обвинувальному акті, виникла заборгованість по сплаті аліментів. Разом з тим стверджує, що протягом 2017 року і 2018 року приймав участь у вихованні синів, надавав матеріальну допомогу на їх утримання, разом з ними та потерпілою відвідував розважальні центри м. Дніпра, купував подарунки. Близько року колишня дружина перешкоджає у спілкуванні з дітьми та не приймає від нього та його рідні ніяких подарунків. Зобов`язується погасити заборгованість по аліментам і у подальшому не допускати її утворення. Згоден з покаранням, запропонованим прокурором.

Його провина у вчиненні зазначеного судом діяння підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка у суді пояснила, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, про яке обвинувачений особисто дізнався в суді, останній тривалий час ухилявся від сплати аліментів і не надавав їй будь-якої допомоги в утриманні та лікуванні дітей, з якими не спілкувався та не приймав участі в їх вихованні, зловживав спиртними напоями. У зв`язку з цим вона неодноразово зверталася до державного виконавця та у поліцію. Лише після цього ОСОБА_6 сплатив 400 грн., 1000 грн. і 1500 грн. Вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначене з позбавленням волі з метою залучення останнього до праці та виплати аліментів і заборгованості по аліментами.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується доказами, дослідженими за клопотанням прокурора і згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини вчинення злочину не оспорюються сторонами.
Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 19 вересня 2019 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , і його умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) за ознакою тривалості ухилення.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особу ОСОБА_11 , - уперше притягається до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за колишнім місцем фактичного проживання, зі слів фактично працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає повне визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_11 , його ставлення до наслідків вчиненого злочину, віднесеного ч.2 ст.12 КК України до категорії злочинів невеликої тяжкості, а також позиції прокурора щодо виду та міри покарання, суд вважає можливим призначити запропоноване прокурором покарання з випробуванням, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Санкція ч.1 ст.164 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин, або арешт на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до двох років і не передбачає покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з наведеними обставинами, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_12 покарання, пов`язаного з реальним відбуттям, на чому наполягала ОСОБА_13 .

Цивільний позов потерпілою та витрати на залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися, запобіжний захід обвинуваченому не обирався, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі одного року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пунктів 2, 3 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1