Справа № 487/5508/19
Провадження № 1-кс/487/5972/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2019 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва в режимі відеоконференції з Котовським міськрайонним судом Одеської області за участі ОСОБА_4 скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 25.03.2019 року про закриття кримінального провадження №0000012,

В С Т А Н О В И В :

22.07.2019 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 25.03.2019 року про закриття кримінального провадження №0000012.

У своїй скарзі скаржник посилався на те, що 12.12.2018 року слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 вніс відомості до ЄРДР за №0000012, які були викладені і його заяві про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Вважає, що слідчий ОСОБА_5 передчасно закрив кримінальне провадження №00000120, оскільки останній не розглянув його клопотання на проведення слідчих дій і безпідставно не виконав викладені в ньому слідчі дії, у зв`язку з чим просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000012 від 25.03.20219 року та поновити строк на її оскарження , оскільки саму постанову він отримав лише 21.07.2019 року за вих.. № 05.10/05.10/6348 від 02.07.2019 року.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 скаргу підтримав просив її задовольнити, посилаючись на те, що ніяких слідчих дій не проводилося , він не допитаний як потерпілий та йому не була вручена постанова про закриття кримінальної справи.

У судовому засіданні слідчий проти задоволення скарги заперечував, оскільки така скарга є безпідставною.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів скарги та слідчим суддею встановлено, що 12.12.2018 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, надійшла заява ОСОБА_4 про скоєне кримінального правопорушення від 27.11.2018 щодо можливої службової недбалості, допущеної службовими особами прокуратури Балтського району Одеської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000006 від 15.01.2013 за ч. 1 ст. 286 КК України, яку зареєстровано за вхідним № 25 від 12.12.2018.

Того ж дня, 12.12.2018 слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведені заявником у поданій заві, відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 12.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 25.03.2019 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 12.12.2018, закрито у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб прокуратури Балтського району Одеської області стажиста на посаді слідчого ОСОБА_6 , прокурора зазначеної прокуратури ОСОБА_7 і керівника вказаної місцевої прокуратури ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування, здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням та звернення до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000006, розпочатому 15.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Підставою винесення зазначеної вище постанови стало те, що проведеними слідчими, процесуальними діями не встановлено умислу у діях службових осіб прокуратури Балтського району Одеської області на вчинення будь-яких інших кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, щодо можливості вчинення яких ОСОБА_4 безпідставно припускав без жодного посилання на будь-які джерела доказів під час проведеного його допиту у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до положення ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, зокрема, слідчим в даному кримінальному проваджені не допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 , не проведено ряд слідчих (розшукових) дій на підставі чого не надана належна правова оцінка обставинам кримінального правопорушення.

Таким чином, вищезазначене свідчить про те, що слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись статтями 55,92-94, 303-307 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 25.03.2019 року про закриття кримінального провадження №0000012,- задовольнити. Постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 25.03.2019 року про закриття кримінального провадження №0000012 скасувати.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1