Справа №708/1077/19
Номер провадження № 1-кп/708/109/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2019 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чигирині кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Заставна, Чернівецької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, звільненого з військової служби у запас, не працюючого, з вищою освітою, раніше судимого вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.12.2018 року за ч.4 ст.407 КК України до штрафу та вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 15.05.2019 року за ч.4 ст.407 КК України до покарання у вигляді позбавлення строком на 3 роки зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні «капітан», проходячи військову службу за контрактом, діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилятися від її проходження, у порушення виог ст.. ст.. 11,16,49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.. ст.. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551- XIV від 24.03.1999 року, 08.07.2019 року близько 08 год. 30хв. не з`явився вчасно на службу без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та залишився за місцем свого проживання в м.Чигирині Черкаської обл., офіційно ніде не працює та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військовий комісаріат за наявності реальної можливості до цього, поки 23.08.2019 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і підтвердив, що дійсно, він з"явився зі зізнанням у вчиненому злочині, який пов"язує із сімейними обставинами, а саме смертю родичів, щиро рокаюється та критично відноситься до вчиненого.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам провадження і ніким із сторін не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.
Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю, його умисні дії кваліфіковані вірно за ч.4 ст. 407 КК України, які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою зазначеною в ч.2 ст.407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченого є з"явлення його зі зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину повторно.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, за місцем проходження служби - негативно, є учасником бойових дій в зоні АТО, не одружений, дітей немає, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває .
З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, враховуючи критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого та смерть його матері.
При цьому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень статей 69,75 КК України при призначенні покарання, ОСОБА_4 , будучи раніше двічі судимим, 04.12.2018 та 15.05.2019 року за ч.4 ст. 407 КК України, однак висновків обвинувачений не зробив і повторно вчинив аналогічний тяжкий злочин під час іспитового строку.
Так, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.
Також суд враховує, що відповідно до роз`яснень п. 4 ч.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, тривалість часу, протягом якого обвинувачений був відсутній за місцем проходження військової служби, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у саме у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 15.05.2019 року за яким його засуджено за ч.4 с. 407 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненено від відбування покарання з іспитовим строком один рік - до покарання за новим вироком.
Передбачене ст. 54 КК України позбавлення військового звання є додатковим покаранням і призначення цього покарання є правом, а не обов`язком суду, який призначає його за своїм розсудом з урахуванням конкретних обставин справи та особи винного, який на даний час звільнеий у запас, згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.12.2019 року№ 107-сч, а посилання прокурора на те, що обвинуваченому виносились догани, то це слугує про негативну характеристику обвинуваченого під час проходження ним військової служби. Суд приходить до висновку про відсутність підстав доцільності для застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення військового звання.
Враховуючи неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового провадження, суд вважає клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, оскільки існує ризик, що обвинувачений буде переховуватися від суду.
Майнова шкода не завдана, процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_4 частково приєднати невідбутий строк покарання за вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 15.05.2019 р. та за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити три роки один місяць позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обрати щодо засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши під варту із залу суду.
Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу взяття під варту - з 12.12.2019 року.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1