Справа № 727/8887/19
Провадження № 1-кп/727/375/19
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівців, в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої розглядається клопотання - ОСОБА_4 , її законного представника ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за клопотанням прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000715 від 05.04. 2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженці м. Чернівці, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , одружені, раніше не судимій, малолітніх дітей на утриманні немає, не працюючій, з інвалідністю 2 групи, - про застосування примусових заходів медичного характеру,

В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 27.07.2019р. о 21.30 годині, перебуваючи у приміщенні будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, протиправно, шляхом вільного доступу, із столу викрала мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 7 », синього кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 7000 гривень, із коричневим чохлом, матеріальної цінністі який не становить та сім-картою «Водафон» № НОМЕР_2 , вартістю 25 гривень; після чого, з місця вчинення злочину пішла; викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим своїми діями спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 7025 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У судовому засіданні прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з письмовим клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 посилаючись на те, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 367 від 09.08..2019 року ОСОБА_4 на час інкримінованих дій страждала і страждає на даний час хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу змішаний тип, що позбавляло її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, на період інкремінуємого їй діяння; перешкоджає правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час судових засідань, підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України, перед слідством та судом постати не може, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Прокурор ОСОБА_9 , у судовому засіданні підтримала внесене клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, у вигляді госпіталізації ОСОБА_4 до психіатричного закладу із звичайним типом нагляду, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Захисник ОСОБА_10 у задоволенні клопотання не заперечувала та просила його задовольнити.

Особа стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 щодо застосування заходів медичного характеру не заперечував. Законний представник останньої ОСОБА_11 також не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Потерпілий ОСОБА_12 скориставшись своїм правом бути присутнім у судовому засіданні, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, вирішення клопотання залишив на розсуд суду, у зв`язку з чим показань суду не надав.

Суд, враховуючи, що учасники кримінального провадження не заперечили і не оспорили встановлені фактичні обставини, правильно розуміють зміст даних обставин, що не викликає у суду сумнівів щодо добровільності та істинності позиції всіх учасників процесу, і після роз`яснення судом суті такого порядку розгляду справи та того, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, визнав можливим провести розгляд в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, тобто обмежитись дослідженням матеріалів кримінального провадження: витяг з ЄРДР, протоколами пред`явлення особи для впізнання, а також вивченням матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_4

Причетність ОСОБА_4 до вчинення суспільно-небезпечного діяння підтверджується:

- витягом з ЄРДР за №0001655 від 27.07. 2019 року до ЄРДР внесено відомості за заявою ОСОБА_12

- даними протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.07.2019 року, згідно якого ОСОБА_12 звернувся до відділення поліції із заявою про вчинення крадіжки його речей;

- протоколом огляду місця подій від 27.07. 2019 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30. 07. 2019року свідок ОСОБА_13 на фото 1 впізнала за рисами обличчя особу ОСОБА_4 , як такої, що 27.07.2019р. о 21.30 годині, перебувала у приміщенні будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2

- висновок судово-психіатричної експертизи № 367 від 09.08..2019 року ОСОБА_14 на час інкримінованих дій страждав і страждає на даний час хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу змішаний тип (т.2 а.с. 63 - 65), що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час судових засідань. Комісія вважає, що ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом

Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 установлено наступне.

На обліку у психіатра ОСОБА_4 перебуває з 2013 року; в лікаря нарколога не перебуває; має постійне зареєстроване місце проживання; являється інвалідом 3 групи безтерміново; раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, одружена (т.2 а.с. 61 - 67)

Таким чином, в судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_4 на час інкримінованих дій та на момент розгляду кримінального провадження, так як вона в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Пункт п.1 «е» даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг. Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 "е" ст. 5 Конвенції Суд зазначає, що "їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом... основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 "е" ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_4 в стані неосудності, яка за своїм психічним станом і характером суспільно-небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, із метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу із надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Цивільний позов у справі не заявлений. Завдані збитки відшкодовані. Арешт на майно не накладався. Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 7 », синього кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 повернути за належністю потерпілому ОСОБА_12 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, 395, 512, 513, 516 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 .

Речові докази за постановою слідчого від 30.07. 2019 року (т.2 а.с. 34) телефон мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 7 », синього кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 повернути за належністю потерпілому ОСОБА_12 повернути за належністю потерпілому ОСОБА_12 .

Копію ухвали невідкладно вручити учасникам судового провадження для відому та прокурору Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_7 для виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1