Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
власника майна ОСОБА_8 ,
представників власника майна адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу процесуального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року про відмову у накладенні арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно із забороною його відчуження, розпорядження та користування, вилучене під час проведення обшуку транспортного засобу, марки «Чері Амулет» д.н.з. « НОМЕР_1 »», який знаходився на автомобільній парковці на прилеглій території будинку АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 10 000 грн, 20 купюр, номіналом по 500 гривень серії СГ 4308956, МА 1791944, УЖ 1629671, ЛИ 1996539, УЗ 8454059, ЗБ 2042653, ВИ 0145229, ЗГ 4505014, ЛГ 1354010, ЗИ 8414294, ЗБ 0725364, ФЖ 8516038, УЗ 1046216, ФГ 6760501, БТ 2018441, ВА 7017636, ЗЗ 4234257, МВ 3275341, ВЕ 7039891, ЛА 1456699, мобільний телефон марки «Huavei JSN-L21», належний ОСОБА_8 , чотири банківських картки три картки «Приватбанк» та одна карта «Ощадбанк», грошові кошти, в сумі 2000 гривень, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Чері Амулет», д.н.з. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , блокнот з чорновими записами належний ОСОБА_8 ..
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року у задоволенні клопотання відмовлено. Зобов`язано старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 повернути ОСОБА_12 вилучені речі та документи, а речові докази: грошові кошти в сумі 10 000 гривень, 20 купюр номіналом по 500 гривень серії СГ 4308956, МА 1791944, УЖ 1629671, ЛИ 1996539, УЗ 8454059, ЗБ 2042653, ВИ 0145229, ЗГ 4505014, ЛГ 1354010, ЗИ 8414294, ЗБ 0725364, ФЖ 8516038, УЗ 1046216, ФГ 6760501, БТ 2018441, ВА 7017636, ЗЗ 4234257, МВ 3275341, ВЕ 7039891, ЛА 1456699, передані в дохід держави.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказаний обшук був проведений без ухвали слідчого судді, оскільки ухвалою слідчого судді від 13 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про проведення обшуку вказаного транспортного засобу, а власник грошових коштів в сумі 10 000 гривень, 20 купюр, номіналом по 500 гривень, судом не встановлений.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор оскаржує його з мотивів незаконності, необґрунтованості та невідповідності нормам матеріального і процесуального права. Вказує, що слідчим у клопотанні наведено передбачені ст.170 КПК України підстави накладення арешту на вказане майно. Крім того, постановою від 12.07.2019 усе вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами. З огляду на наведене вважає, що відмова у накладенні арешту на вказане майно призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення речових доказів. Посилається на те, що кошти в сумі 10 000 гривень, 20 купюр, номіналом по 500 гривень, які також є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, належать громадянину ОСОБА_13 , який є заявником. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та накласти арешт на усе вилучене під час обшуку майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, власника майна та його представників, які доводи апеляційної скарги заперечили і просили рішення слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно із ч.2 ст.131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Положення ч.1 ст.172 КПК України регламентують, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Проте, матеріалами провадження стверджується, що клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 подане до Луцького міськрайонного суду Волинської області 17 липня 2019 року, про що свідчить вхідний номер документу № 33752/19вх від 17.07.2019 (а.п.1).
Згідно з телефонограмою, наявною у матеріалах провадження, розгляд даного клопотання було призначено на 16 год. 30 хв. 26 липня 2019 року (а.п.29), а згодом неодноразово відкладався (а.п.32,33), тобто клопотання про накладення арешту на майно розглянуте слідчим суддею з порушенням строків розгляду.
Апеляційним судом встановлено, що 16 липня 2019 року ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 розглянуте клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 .
Вказаним рішенням слідчому відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свою ухвалу слідчий суддя мотивував наявністю доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні до ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, тяжкістю покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обґрунтовано підозрюється, наявністю у нього зареєстрованого місця проживання, міцністю соціальних зв`язків, а також вагомістю наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Таким чином, відмовляючи у клопотанні слідчого про накладення арешту на майно та задовольняючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчий суддя допустив суперечності у висновках, викладених у вказаних судових рішеннях.
Крім того, слідчим суддею не звернуто увагу на доводи сторони обвинувачення про те, що грошові кошти в загальній сумі 10000 гривень належать заявнику ОСОБА_13 .
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ч.9 ст.100 КПК України встановлено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Як вбачається із клопотання про арешт майна та матеріалів провадження, на даний час проводиться досудове розслідування в даному кримінальному провадженні.

Дане провадження місцевим судом по суті не розглядається.

Постанова слідчого чи прокурора про закриття даного провадження також відсутня.

Аналізуючи наведені норми кримінального процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя прийшов до передчасного висновку про необхідність передачі на даній стадії досудового розслідування речових доказів в дохід держави.
На думку апеляційного суду слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду, а також істотні порушення КПК України, які в своїй сукупності перешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді слід усунути виявленні порушення кримінального процесуального закону, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, розгляд провадження провести у відповідності до вимог КПК України та за його наслідками прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу процесуального прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року про відмову в накладенні арешту на майно скасувати та призначити новий розгляд клопотання про накладення арешту на майно в суді першої інстанції.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді