Справа №585/1527/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/138/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 та заступника прокурора Сумської області на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 26 липня 2018 року, яким з урахуванням ухвали Роменського міськрайонного суду, від 27 липня 2018 року, про виправлення описки,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської обл., мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним за ст. 286 ч. 1 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 4225,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду завдану пошкодженням автомобіля на суму 10505,57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду на суму 19 900 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 витрати пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 21041» в сумі 600 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 14900 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_8 , відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду завдану пошкодженням автомобіля в розмірі 45392,14 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_10 до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», відмовлено.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 обвинувачений за вчинення такого кримінального правопорушення.

5 січня 2016 року водій автомобіля «ЗАЗ 110206», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_8 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем, рухався по вул. Комсомольській у м. Ромни в напрямку до центру м. Ромни.

В порушення вимог п. 12. 1 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_8 , не обравши безпечної швидкості на даній ділянці проїзної частини, не врахувавши дорожню обстановку під час виконання маневру обгону, виїхав на середину проїзної частини, втратив контроль по керуванню транспортним засобом, виїхав на зустрічну смугу руху в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21041», реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_7 та пасажир автомобіля «ВАЗ 21041» ОСОБА_10 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження та були доставлені до Роменської ЦРЛ для надання медичної допомоги.

На вирок суду від захисника ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні надійшли апеляційні скарги.

В зміненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 ставить питання про скасування ухваленого відносно ОСОБА_8 вироку та закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 ч. 1 п. 3 КПК України, так як невстановлені достатні докази для доведеності винуватості ОСОБА_8 і вичерпані можливості для отримання доказів.

Апеляційні вимоги захисник обґрунтовував тим, що у порушення вимог ст. ст. 37; 110; 214; 290 КПК України, повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, як і затверджений обвинувальний акт, погоджені не уповноваженою особою, оскільки прокурор ОСОБА_11 не був призначений у кримінальне провадження відповідною постановою.

На думку захисника, вказані обставини підтверджуються тим, що у обвинувальному акті та доданому до нього реєстрі матеріалів досудового розслідування не має даних про прийняття рішення про призначення процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_11 чи групи прокурорів у складі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Також захисник звертає увагу й на тому, що при відкритті матеріалів обвинувачення в матеріалах кримінального провадження не було постанови від імені заступника Роменського місцевого прокурора ОСОБА_13 про призначення групи прокурорів у даному провадженні, яку в подальшому прокурор ОСОБА_14 надав в судовому засіданні.

Звертає увагу захисник й на те, що суд безпідставно відмовив у його клопотанні про проведення технічної експертизи відносно вищевказаної постанови заступника прокурора Роменської місцевої прокуратури, оскільки, на думку захисника, така експертиза була необхідна для встановлення достовірності цієї постанови та підтвердження повноважень прокурора.

Заступник прокурора Сумської області, змінивши апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні, ставить питання про зміну ухваленого відносно ОСОБА_8 вироку, у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та просить, на підставі ст. ст. 49; 74 ч. 5 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного йому за ст. 286 ч. 1 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки у зв`язку з закінченням строків давності.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовував тим, що перебіг строків давності у даному кримінальному провадженні не зупинявся і не переривався, а оскільки на даний час з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, минуло більше 3 років, то є всі підстави для застосування до ОСОБА_8 положень ст. ст. 49 ч. 1 п. 2; 74 ч. 5 КК України.

Крім цього, у зміненій апеляційній сказі прокурора ставиться питання про виключення з мотивувальної частини ухваленого відносно ОСОБА_8 вироку посилання суду на обставину, що обтяжує його покарання, вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки ОСОБА_8 на час події злочину не знав і не міг знати про вік потерпілих від злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 про підтримку зміненої апеляційної скарги прокурора та заперечення апеляційної скарги захисника, думку захисника ОСОБА_9 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про підтримку апеляційної скарги захисника, пояснення потерпілого ОСОБА_7 про заперечення апеляційної скарги захисника та підтримку апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, піддавши аналізу доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора підлягають до повного задоволення, а захисника до часткового задоволення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на основі належно досліджених та оцінених доказів, обґрунтовано дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні порушення Правил дорожнього руху України, що призвело до заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим та необхідність правової кваліфікації його дій за ст. 286 ч. 1 КК України.

Так, з пояснень потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , показів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди, плану схеми та фото таблиці до нього (т. 1 а. п.117 124), судом першої інстанції було встановлено, що 5 січня 2016 року водій автомобіля «ЗАЗ 110206», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_8 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем, рухався по вул. Комсомольській у м. Ромни в напрямку до центру м. Ромни.

В порушення вимог п. 12. 1 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_8 , не обравши безпечної швидкості на даній ділянці проїзної частини, не врахувавши дорожню обстановку під час виконання маневру обгону, виїхав на середину проїзної частини, втратив контроль по керуванню транспортним засобом, виїхав на зустрічну смугу руху в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21041», реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_7 та пасажир автомобіля «ВАЗ 21041» ОСОБА_10 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження та були доставлені до Роменської ЦРЛ для надання медичної допомоги.

Вказані обставини вчинення кримінального правопорушення, що були встановлені судом першої інстанції знайшли своє підтвердження і при дослідженні судом показів обвинуваченого ОСОБА_8 .

Крім того, обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення також знайшли своє підтвердження при дослідженні судом висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 90/16 (т. 1 а. п. 28 61), висновку судової автотехнічної експертизи № 19, від 2 лютого 2016 року (т. 1 а. п. 143 150), акту огляду транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 2104», від 4 листопада 2016 року (т. 1 а. п. 225), висновку судової автотоварознавчої експертизи № 917, від 10 листопада 2016 року (т. 1 а. п. 221 224, а. с. 226 242), висновку експерта № 48, від 4 лютого 2016 року (т. 1 а. п. 129 130), висновку експерта № 63, від 11 лютого 2016 року (т. 1 а. п. 131 132), протоколу проведення слідчого експерименту, від 21 січня 2016 року, та плану схеми до нього, (т. 1 а. п. 125 126), протоколу проведення слідчого експерименту, від 21 січня 2016 року, та плану схеми до нього (т. 1 а. п. 127 128), висновку експерта, від 25 лютого 2016 року, № 26 (т. 1 а. п. 135 138), висновку експерта, від 26 лютого 2016 року, № 13 з фото таблицею до нього (т. 1 а. п. 153 167), висновку судово психіатричного експерта, від 16 березня 2016 року № 57 (т. 1 а. п. 170 172), висновку комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні № 1 м. Ромни щодо результатів медичного огляду ОСОБА_8 , від 5 січня 2016 року (т. 1 а. п. 173 том 1).

Захисник у своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи висновки суду щодо встановлення судом фактичних обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, вказує, на відсутність повноважень у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_11 , що на думку захисника, тягне за собою недопустимість зібраних по справі доказів обвинувачення ОСОБА_8 .

Колегія суддів не може погодитись з такими доводами апеляційної скарги захисника про відсутність повноважень у прокурора ОСОБА_11 на вчинення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, зокрема, затвердження письмового повідомлення ОСОБА_17 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обвинувального акту відносно ОСОБА_8 .

Так, з наявного в матеріалах провадження витягу з кримінального провадження № 0000016, від 5 січня 2016 року, прокурорами у кримінальному провадженні зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (т. 2 а. п. 15). Зазначений витяг також зазначений в описі документів, що знаходяться в кримінальному провадженні № 0000016 (т. 2 а. п. 16).

Крім того, за клопотанням сторони захисту стороною обвинувачення під час попереднього судового розгляду була надана постанова про призначення групи прокурорів, від 6 січня 2016 року, відповідно до якої визначено групу прокурорів, які будуть здійснювати повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000016 у складі прокурорів Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (т. 2 а. п. 24).

За наведених обставин у колегії суддів відсутні сумніви щодо наявності повноважень прокурора ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000016 на затвердження письмового повідомлення ОСОБА_8 про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ст. 286 ч. 1 КК України.

При цьому колегія суддів вважає необхідним зауважити, що під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку ст. 290 КПК України, сторона захисту не оспорювала повноваження прокурора ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000016, а тому, виходячи з вищевикладених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для сумніву у законності повноважень прокурора ОСОБА_11 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 .

Крім того, колегія суддів не може погодитись й з мотивами апеляційної скарги захисника щодо незаконності відмови йому судом першої інстанції у проведенні технічної експертизи письмового повідомлення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, що була затверджена заступником прокурора Роменської місцевої прокуратури, оскільки суд першої інстанції, встановивши обставини повноважень прокурора, своєю ухвалою, від 14 червня 2018 року, на законних підставах залишив без задоволення клопотання захисника про призначення технічної експертизи відносно документа постанови, від 6 січня 2016 року, про призначення групи прокурорів у складі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (т. 2 а. п. 198).

Колегія суддів, перевіряючи апеляційні вимоги прокурора вважає, що суд першої інстанції, визнаючи відносно ОСОБА_8 обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину щодо осіб похилого віку, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст. ст. 409 ч. 1 п. п. 2, 4 КПК України, є підставою для зміни ухваленого відносно ОСОБА_8 вироку в цій частині.

Колегія суддів вважає, що вчинення ОСОБА_8 порушень правил дорожнього руху України, під час керування ним транспортним засобом, призвело до заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які є особами похилого віку.

У ході судового розгляду судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 до настання дорожньо транспортної пригоди, знайомі не були, а на час її настання ОСОБА_8 не знав про вік потерпілих, що на думку колегії суддів виключає спрямованість дій ОСОБА_8 на вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілих, як осіб, що мають похилий вік.

За наведених обставин, колегія суддів знаходить законними доводи апеляційної скарги прокурора в частині безпідставності визнання відносно ОСОБА_8 обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину щодо осіб похилого віку, у зв`язку з чим вказівка суду про обтяжуючу покарання ОСОБА_8 обставину вчинення злочину щодо особи похилого віку підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку, шляхом зміни вироку суду в цій частині.

При цьому, колегія суддів вважає, що виключення обтяжуючої покарання обставини з мотивувальної частини вироку не впливає на рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_8 виду та міри основного та додаткового покарання за ст. 286 ч. 1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, оскільки таке основне та додаткове покарання, з урахуванням вимог з ст. 65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та його особі, а також встановленим судом обставинам, що обтяжують та пом`якшують ОСОБА_8 покарання.

Також, колегія суддів, перевіряючи вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_8 , вважає необхідним звернути увагу на те, що суд першої інстанції уході судового розгляду вірно встановив, що під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 перебував у стані наркотичного сп`яніння. Оскільки ця обставина не є ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, то суд, у відповідності з ст. 67 ч. 1 п. 13 КК України, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність визнання цієї обставини такою, що обтяжує покарання ОСОБА_8 . При цьому колегія суддів враховує, що за змістом ст. 67 КК України, визнання тієї чи іншої обставини, що обтяжує винній особі покарання, є правом суду, що не обмежено вказівкою органом досудового слідства про наявність цієї обтяжуючої покарання обставини у обвинувальному акті.

Колегією суддів також було встановлено, що кримінальним правопорушенням була завдана потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 матеріальна та моральна шкода і, при цьому, цивільно правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Провідна». У зв`язку з цими обставинами потерпілими у рамках кримінального провадження були подані відповідні цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_8 та ПАТ «Страхова компанія «Провідна».

Здійснюючи апеляційний перегляд ухваленого відносно ОСОБА_8 вироку в межах змінених апеляційних вимог захисника та прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. ст. 118; 120; 124 КПК України, ст. ст. 23; 1167; 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про страхування», на основі наявних в матеріалах провадження доказів прийнято законне рішення, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду в цій його частині.

Вирішуючи апеляційні вимоги прокурора щодо закінчення перебігу строків давності у кримінальному провадженні, відносно ОСОБА_8 , колегія суддів знаходить їх слушними, виходячи з наступного.

Так, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі

ОСОБА_8 обвинувачений за ст. 286 ч. 1 КК України, що відповідно до ст. 12 ч. 2 КК України, є злочином невеликої тяжкості, що вчинений 5 січня 2016 року. На цей час з часу вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення минуло більше трьох років.

Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що оскільки на час апеляційного розгляду з часу вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення минуло більше трьох років, то обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно звільнити від покарання, призначеного за вироком суду за ст. 286 ч. 1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, враховуючи при цьому, що матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався за умов, передбачених ст. 49 ч. 2, ч. 3 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404; 405; 407 409; 413; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 26 липня 2018 року, відносно ОСОБА_8 , змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 26 липня 2018 року, відносно ОСОБА_8 , вказівку суду про обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В іншій частині вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 26 липня 2018 року, відносно ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , без задоволення.

На підставі ст. ст. 49 ч. 1 п. 2; 74 ч. 5 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 26 липня 2018 року, за ст. 286 ч. 1 КК України покарання, у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, у зв`язку з закінченням строків давності.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3 х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4