Справа № 357/6768/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2019 м. Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0000103, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2019 за обвинуваченням
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Біла Церква, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючому, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Так, ОСОБА_6 відповідно до наказу Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» № 72/к-тр від 19.06.2018 призначено на посаду фельдшера медичної частини № 35 філії Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у м. Києві та Київській області з 20.06.2018 року.

Відповідно до посадової інструкції фельдшера медичної частини № 35філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально - виконавчої служби України в м.Києві та Київській області», затвердженої 20.11.2018 начальником філії ЦОЗ ДКВС України в м.Києві та Київській області ОСОБА_7 , на ОСОБА_3 , серед інших, покладені наступні обов`язки та права:

- п.3.5. безпосередньо відвідувати об`єкти нагляду в будь-який час доби та давати вказівки по усуненню недоліків;

- п.3.8. давати вказівки молодшому медичному персоналу в межах своєї компетенції тощо.

У зв`язку з викладеним, фельдшер медичної частини № 35 філії Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у м.Києві та Київській області ОСОБА_3 з 19.06.2018 року здійснює функції представника державної установи пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, а тому згідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Однак, ОСОБА_3 будучи службовою особою, користуючись наданими йому повноваженнями, передбаченими п.3.5. та п.3.8 Посадової інструкції, вирішив вчинити корупційний злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

16.04.2019 року близько 21 години в м. Біла Церква по вул. Леваневського поблизу будинку № 46, ОСОБА_3 під час зустрічі із ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та пов`язані із цим можливості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення ч.3 роздл. ІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, відповідно до якого засудженим забороняється, зокрема, зберігати та використовувати предмети, заборонені до використання в колонії за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання, використання яких засудженим заборонено мобільні телефони, оголосив ОСОБА_8 протиправну вимогу про передачу йому, ОСОБА_3 , неправомірної вигоди у розмірі 5000 гривень за передачу засудженому, який відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська ВК №35» заборонені режимом предмети - мобільні телефони.
В подальшому, 09.05.2019 року поблизу будинку № 32 по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області близько 15 год. ОСОБА_3 , продовжуючи вчинення дій, спрямованих на виконання свого злочинного корисливого умислу, зустрівся із ОСОБА_8 . Під час зустрічі ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та пов`язані із цим можливості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підтвердив раніше оголошену ним вимогу про передачу йому неправомірної вигоди, та отримав її в сумі 2500 грн. п`ятьма купюрами номіналом по 500 грн. та три мобільні телефони марки «ТОТО» із зарядними пристроями для передачі їх особі, яка відбуває покарання в ДУ «Білоцерківська ВК №35» на ім`я ОСОБА_9 (точних анкетних даних особи досудовим розслідуванням на даний час не встановлено).

В подальшому, 15.05.2019 року поблизу будинку № 36 по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області близько 16 год. ОСОБА_3 , продовжуючи вчинення дій об`єднаних спільним умислом на вчинення корисливого злочину, зустрівся із ОСОБА_8 . Під час зустрічі ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та пов`язані із цим можливості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення ч.3 роздл. ІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, відповідно до якого засудженим забороняється, зокрема, зберігати та використовувати предмети, заборонені до використання в колонії за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання, використання яких засудженим заборонено мобільні телефони, підтвердив раніше оголошену ним вимогу про передачу йому неправомірної вигоди, та отримав її в сумі 2500 грн., а саме: 10 купюр номіналом по 200 грн., п`ять купюр по 100 грн. та три мобільні телефони марок: «ТОТО», «nomi», «twoe» та 2 зарядні пристрої для передачі їх особі, яка відбуває покарання в ДУ «Білоцерківська ВК №35» на ім`я ОСОБА_9 (точних анкетних даних особи досудовим розслідуванням на даний час не встановлено).

Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_3 був затриманий на місці працівниками правоохоронних органів.

19.06.2019 між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно укладеної угоди сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 368 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні; сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що угода про визнання винуватості була ініційована за участі захисника. При укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Також йому зрозумілі положення про відповідальність у випадку невиконання вироку на підставі угоди про визнання винуватості.
Позицію свого підзахисного підтримав захисник ОСОБА_10 .. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.
У судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений підтвердили, що при укладанні угоди діяли добровільно, тобто угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких обставин суд не вбачає необхідності витребувати додаткові документи чи викликати в судове засідання інших осіб для допиту з метою перевірки добровільності укладення угоди сторонами. Суд об`єктивно вважає, що угода між сторонами є добровільною.
Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого повне розуміння ним своїх процесуальних прав, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_11 визнав себе винуватим, відповідно до статті 12 КК Україниє злочином середньої тяжкості.
Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_11 вину визнав повністю, погодився на призначення узгодженого покарання, що підтвердив під час проведення підготовчого судового засідання; цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 був ознайомлений з кримінальною відповідальністю, передбаченою ст. 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості».
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
Обвинуваченому суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.
Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлені.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання у виді штрафу.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі.
Підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили до ОСОБА_3 відсутні.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 368, 373-375, 474, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 19 червня 2019 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника - адвоката ОСОБА_10 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 368 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Речові докази:
- мобільний телефон марки ТОТО, с/н НОМЕР_1 , телефон чорного кольору., НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та зарядний пристрій до нього, мобільний телефон марки ТОТО, с/н НОМЕР_4 блакитного кольору, ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 та зарядний пристрій до нього, мобільний телефон марки ТОТО, с/н НОМЕР_7 рожевого кольору. ІМЕІ НОМЕР_8 , ІМЕІНОМЕР_9 та зарядний пристрій до нього конфіскувати в дохід держави;

- грошові кошти в сумі 2500 грн.: купрами номіналом 200 грн. 10 штук - МА 2304173, КЄ6957337, УГ 7828770, ВХ 5637775, КГ 0839567, УГ 1067381, ЄД 1189634, КК 0497569, ЕЗ 2427315, КГ 7457640; купюрами номіналом 100 грн. в кількості 10 штук - МЄ 4075701, МК 4434046, СВ 7870249, СВ 1011390, СА 6195039 повернути до Головного управління СБУ в м. Києві та Київській області.
- мобільні телефони : марки ТОТО ІМЕІ НОМЕР_10 ІМЕІ2 НОМЕР_11 , марки NOMI ІМЕІ НОМЕР_12 , ІМЕІ2 НОМЕР_13 , марки TWOE ІМЕІ НОМЕР_14 , ІМЕІ2 НОМЕР_15 - конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон марки Ксіомі належного ОСОБА_3 повернути останньому за приналежністю;

- зарядні пристрої РСО5 та UC05051 - конфіскувати в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_3 про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 19.06.2019 та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Вирок може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена;
шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1