Справа № 296/2885/19
Вирок
Іменем України

04 грудня 2019 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:
головуючої-судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
потерпілого: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження № 0000750 за обвинуваченням :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м.Житомирі, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, проживає: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 04.07.2012 року Богунським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки шість місяців позбавлення волі;
- 22.10.2013 року Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 4 роки позбавлення волі. 19.08.2017 року звільнений по відбуттю покарання,
за ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:

10.02.2019 року в період часу з 02 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував в приміщенні своєї квартири АДРЕСА_2 , де на кухні помітив мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy Л», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, що належить ОСОБА_4 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення вищевказаного телефону, який належить ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непомітними для сторонніх осіб, керуючись корисливим мотивом, у приміщенні кухні вищевказаної квартири умисно таємно повторно викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy Л», ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, та вийшов з приміщення квартири.
В подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 1700 грн. 00 коп.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю та підтвердив обставини за яких він викрав майно ОСОБА_4 , заподіяну шкоду відшкодував в повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що на запрошення ОСОБА_5 перебував в квартирі останнього. Свій мобільний телефон він залишив на столі в кухні, а сам задрімав. Коли проснувся і прийшов до кухні, залишений ним телефон був відсутній, він зрозумів, що телефон викрав ОСОБА_5 . Спричинену матеріальну шкоду обвинувачений йому відшкодував повністю, на суворості покарання він не наполягає.
Суд, відповідно до ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого та в частині речових доказів.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину, і ці умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України є злочином середньої тяжкості.
Обставини, які відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання відсутні.
Досліджуючи дані про особу винного, суд враховує його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, минуле, склад сім`ї.
ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, за місцем проживання посередньо характеризується, громадський порядок не порушує, працює не офіційно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Суд враховує висновок досудової доповіді, зробленого представником уповноваженого органу з питань пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_5 не можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин вчиненого злочину, його наслідків, відомостей про особу ОСОБА_5 суд призначає покарання в межах санкції статті за якою він визнається винним, а саме у виді обмеження волі з випробуванням, прийшовши висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе не в умовах ізоляції від суспільства.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України.
Підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання на 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.
Відповідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ : товарний чек від 09.02.2019 року, залишити потерпілому ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1