ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1560/19 Справа № 195/1160/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши 24 травня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро матеріали провадження № 0000293 від 25.06.2018 р. за апеляційною скаргою першого заступника прокурора області ОСОБА_7 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Запоріжжя, із середньою технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) та таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, передбачених ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:
- за ч.1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70- КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 , остаточну міру покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього відповідні обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що 20.05.2018 року, близько 21:30 години таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав з огорожі домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , 4 металевих труби, які слугували стійками паркану, вартістю 791,33 грн., спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_8 22.05.2018 року, близько 22:00 години, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав з паркану території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , 3 металевих труби, які слугували опорами паркану, вартістю 526,09 грн., спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 25.05.2018 року, близько 22:00 години, ОСОБА_8 умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, викрав з території домоволодіння АДРЕСА_4 , полувісь від трактора ЮМЗ 6, яка лежала на землі біля трактора, вартістю 2520,00 грн., після чого покинули місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальну шкоду ОСОБА_10 на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В інший частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування вимог, не оскаржуючи фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень та доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, у тому числі вид і міру покарання, прокурор вказує на безпідставність залишення судом без розгляду цивільного позову ОСОБА_10 зазначаючи про порушення судом вимог закону, які передбачають право потерпілого на відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої йому злочином.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень та доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність залишення судом без розгляду цивільного позову ОСОБА_10 , заслуговують на увагу і є такими, що знайшли своє підтвердження.

Так, частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За частиною 3 цієї статті, залишення позову без розгляду, передбачено тільки у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, згідно якої, суд залишає цивільний позов без розгляду, якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, крім випадків, встановлених цією статтею, а саме цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.
Відповідно до вимог абзацу 7 пункту 2 частини 3 та абзацу 6 пункту 2 частини 4 статті 374 КПК УКраїни у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову та рішення про цивільній позов.
Таким чином, за вказаними нормами закону, перелік підстав і умов для залишення цивільного позову без розгляду є вичерпним.
Проте, згідно вироку, розглядаючи питання та приймаючи рішення про залишення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 , який надав також заяву про розгляд справи за його відсутності, суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.
Так, суд у мотивувальній частині лише зазначив, що заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_8 та особи, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, про стягнення з останніх в солідарному порядку на його користь майнову шкоду в сумі 6 742,00 грн. та моральну шкоду в сумі 7000,00 грн., завдану йому їх неправомірними діями підлягає залишенню без розгляду, з роз`ясненням потерпілому про його право звернутися з даним позовом у порядку цивільного судочинства, оскільки позов подано до обвинуваченого ОСОБА_8 , та до особи, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, а отже винуватість останнього не встановлена.
Однак посилання суду в мотивувальній частині вироку на те, що винуватість особи, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, як на підставу про залишення позову потерпілого ОСОБА_10 без розгляду, а також не зазначення судом взагалі у вироку рішення щодо цивільного позову в резолютивній його частині, є таким, що порушують і не ґрунтується на вказаних вище вимогах норм закону, а тому є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення з цього питання.
За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування чи зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Оскільки суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, залишаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 без розгляду при вказаних обставинах, клопотань до апеляційного суду про дослідження доказів від прокурора чи інших учасників кримінального провадження з цього питання не надійшло, враховуючи принцип безпосередності дослідження доказів, що унеможливлює в даному випадку апеляційному суду перевірити доводи апеляції прокурора щодо розгляду позову по суті та постановити своє судове рішення з цього питання, то за відсутності іншого законодавчо визначеного способу забезпечення виконання завдань кримінального судочинства змушений застосувати найприйнятніший спосіб розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, та керуючись загальними засадами кримінального провадження п. 2 ст. 7 КПК України, колегія суддів, вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу прокурора, вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

При новому судовому розгляді суду належить розглянути цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 відповідно до вимог чинного законодавства, постановивши законне та мотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора області ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч.2 ст. 185 КК України в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4