Номер провадження: 11-сс/813/1005/19
Номер справи місцевого суду: 509/2894/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 07.06.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000957, внесеному до ЄРДР 31.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 07.06.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеські області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000957, внесеному до ЄРДР 31.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказував на те, що оскаржена ухвала є незаконною, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 07.06.2019 року і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, заарештоване майно передати на відповідальне зберігання ОСОБА_9 ..

Позиції учасників судового розгляду.
Власник майна у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово зазначав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаних норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою ст. 233 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 КПК України.

З оскарженої ухвали вбачається, що обшук було проведено 31.05.2019 року на підставі ч.3 ст. 233 КПК України, без ухвали слідчого судді.

Апеляційний суд встановив, що ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 07.06.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення обшуку.

Підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчий суддя зазначив те, що слідчим не було доведено наявність невідкладного випадку, передбаченого ч.3 ст. 233 КПК України, для проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді, відповідно обшук було проведено незаконно.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, оскільки вони грунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі прокурора йдеться про необгрунтованість ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення обшуку.

Апеляційний суд зазначає, що вказані питання розглядалися слідчим суддею Овідіопольсокого районного суду Одеської області під час розгляду клопотання слідчого СВ Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеські області ОСОБА_8 про надання дозволу на проведення (узаконення) обшуку, тоді як апеляційна скарга прокурора подана на ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурора зазначені фактичні обставини кримінальногопровадження, між не наведено конкретних відомостей на підтвердження необхідності накладення арешту на майно.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя належним чином дослідив обставини провадження і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскарженої ухвали.

Відповідно до положень п.1) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись статтями 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 07.06.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000957, внесеному до ЄРДР 31.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4