Ухвала

іменем України
04 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 675/423/17

провадження № 51-5428 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 вересня 2018 року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі засудженим порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються: обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.

Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано.
Зокрема, у поданій касаційній скарзі не зазначено у чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень та відсутнє обґрунтування необхідності їх зміни чи скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412-414, 420 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Натомість суть доводів засудженого зводиться до неповноти судового розгляду, невідповідності висновків апеляційного суду фактичним обставинам справи.
При цьому, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. В силу ст. 433 КПК касаційний суд не перевіряє правильності установлених фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених у вироку. За положеннями ч. 1 цієї статті суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Також у поданій скарзі не наведено обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції, як це встановлено ст. 413 КПК, отже й необхідності зміни чи скасування оспорюваного рішення на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Крім того, касаційна скарга засудженого за своїм змістом є суперечливою. Зокрема, у вступній частині касаційної скарги засуджений зазначає, що оскаржує вироки місцевого та апеляційного судів, а в її прохальній частині просить скасувати лише вирок апеляційного суду.
Водночас, заявлена засудженим вимога суперечить положенням ст. 436 КПК України, відповідно до якої суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Водночас Суд роз`яснює засудженому, що для складання та подання касаційної скарги він може скористатись правовою допомогою. У разі недостатності коштів засуджений може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 вересня 2018 року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3