Справа № 742/762/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/591/19
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 10 січня 2019 року, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2019 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Турменабад, Республіки Туркменістан, громадянина Російської Федерації, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2019 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з 10 січня 2019 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1430 грн. 00 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник-адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій виклав вимоги щодо зміни судового рішення, оскільки вважає, що дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ст. 118 КК України, та у відповідності з даною нормою статті призначити його підзахисному відповідне покарання.

В обґрунтування свої доводів вказує на те, що дії ОСОБА_9 не вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, та підлягають перекваліфікації за ст. 118 КК України, оскільки саме потерпілий ОСОБА_11 , перебуваючи в домі обвинуваченого, своєю протиправною поведінкою спровокував в подальшому протиправні дії останнього. Крім того, звертає увагу суду на те, що ОСОБА_11 ОСОБА_9 було нанесено в різні області тіла не менше 12 ударів, чим спричинено легкі тілесні ушкодження останньому з короткочасним розладом здоров`я, що підтверджується поясненнями як самого обвинуваченого, так і свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також висновком судово-медичної експертизи від 11 січня 2019 року №17. Виходячи з вищенаведеного вважає, що перебування ОСОБА_11 в будинку ОСОБА_9 та нанесення ним обвинуваченому першим тілесних ушкоджень, останнім було сприйнято як суспільно-небезпечне посягання, від якого він в подальшому захищався.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 09 січня 2019 року у вечірній час, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в житловому будинку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки з присутнім ОСОБА_11 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час спільного розпиття спиртних напоїв, та переросла в бійку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , повалив останнього на підлогу та умисно завдав дерев`яним поліном не менше 18 ударів по голові потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, 6-ти забійних ран в потилично-тімяно-скроневих ділянках, 2-х саден потиличної ділянки, 9-ти забійних ран обличчя, садна носа, багато уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа з розривами твердої мозкової оболонки, крововиливу під тверду мозкову оболонку потиличної ділянки, субарахноїдальних крововиливів обох півкуль головного мозку з ділянками забоїв обох потиличних доль, обох тім`яних доль та лівої лобної долі, багато уламкових переломів кісток обох щелеп, а саме нижньої щелепи з травматичним видаленням 31, 32,41, 43 го зубів, верхньої щелепи, правої виличної кістки та кісток носа, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, від яких смерть ОСОБА_11 настала в цей же день. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 є набрякнабухання головного мозку, внаслідок отриманих ним вказаних вище тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, з`ясувавши позицію прокурора, котрий просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги встановлено, що вина ОСОБА_9 в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому, повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обвинувачений ОСОБА_9 у суді першої та апеляційної інстанції винним визнав себе частково та пояснив, що 09 січня 2019 року перебуваючи вдома, до нього прийшов сусід ОСОБА_11 , з яким вони в подальшому розпивали спиртні напої, після чого ОСОБА_11 заснув на ліжку. Через годину чи півтори він, сидячі у кріслі, почав за ногу будити ОСОБА_11 , щоб той ішов додому, проте, потерпілий встав і наніс йому удар ногою в область обличчя, потім кулаками в голову, після чого кинувся на нього з кулаками, виганяв з хати, проте він, обороняючись відмахувався, після чого потерпілий схватив його правою рукою за груди, і вони впали на підлогу біля груби. ОСОБА_11 в цей час перебував в положенні лежачи на спині, а він сидів зверху, і потерпілий лівою рукою продовжував наносив удари йому, після чого він схопив дровину і ударив ОСОБА_11 по голові, проте потерпілий продовжував махати руками, тоді він продовжив наносити удари по голові поліном, але скільки разів вдарив останнього, не знає, проте бив його до тих пір, поки потерпілий не відпустив його, після чого вибіг з будинку. Повернувшись назад, побачив що ОСОБА_11 лежить у тому ж положенні біля груби на спині, без ознак життя. Потім, не маючи наміру приховати злочин витяг потерпілого з хати, прикидав снігом, а сам пішов до матері. Не заперечує, що міг спричинити потерпілому 18 ударів поліном, проте вказує, що без поліна він би з ним не впорався.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами.

Так, свідок ОСОБА_13 під час розгляду справи в суді першої інстанції показала, що 09 січня 2019 року обвинувачений приходив до неї ввечері, але побитий не був, а 10 січня 2019 року він прийшов на початку восьмої години ранку, та був побитий, обличчя опухше, тримався рукою за груди, був в легкому стані сп`яніння та повідомив, що вони побились з ОСОБА_14 , після чого перевдягнувся, оскільки на штанях була якась темна пляма, та пішов додому. Коли прийшла до додому до обвинуваченого, труп потерпілого лежав біля криниці, прикиданий снігом.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засідання місцевого суду показав, що 09 січня 2019 року обвинуваченого бачив, він був випивший, проте без видимих тілесних ушкоджень, дав йому закурити, після чого останній пішов додому. 10 січня 2019 року близько 6 години ранку ОСОБА_9 прийшов до нього побитий, обличчя опухше, руки побиті, сильно п`яним не був, при цьому пояснив, що побився з потерпілим, взяв закурити і пішов, після чого вони з дружиною пішли до матері, дорогою зустріли обвинуваченого, повели його додому. Зайшли у двір і побачили, що біля криниці хтось лежав, після чого викликали поліцію.

В суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_15 вказала, що про смерть сина, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , їй повідомила сусідка. По приїзду до села побачила, що дійсно тіло сина лежало біля криниці, притрушене снігом.

Окрім вищенаведених показань свідків, вина ОСОБА_9 підтверджується іншими, наявними в матеріалах кримінального провадження доказах, зокрема:

-даними протоколу огляду місця події від 10 січня 2019 року з фото таблицею до нього, відповідно до яких, у господарстві АДРЕСА_1 біля криниці, під снігом, виявлено тіло чоловічої статі, поряд з яким видніються смуги від нагортання снігу, а на снігу по стежці, яка веде від тіла чоловіка до сходів будинку та у будинок, маються смуги речовини бурого кольору, зовні схожі на кров. На східцях, які перебувають під снігом, також маються смуги речовини бурого кольору, які проходять через коридор, та наявні сліди крові від волочіння, а в кімнаті № 1 на підлозі маються сліди від волочіння і згустки та сліди речовини бурого кольору, зовні схожі на кров (т. 1, а.к.п. 76-82);

- даними протоколу огляду трупа ОСОБА_11 від 10 січня 2019 року згідно якого, на обличчі померлого виявлено близько 9 забійних ран, на верхніх та нижніх повіках маються синці, множинні уламкові переломи кісток обличчя, склепіння та основи черепа, субарахноїдальний крововилив з забоєм головного мозку (т. 1, а.к.п. 85-86);

- даними протоколу огляду від 10 січня 2019 року, відповідно до якого оглянуті речі ОСОБА_9 , які були добровільно видані його матір`ю - ОСОБА_13 , на яких наявні сліди речовини бурого кольору, а саме: джинсові штани темного кольору, вологі, на лівій поясній частині мається нав`язана капронова синя мотузка; куртка зимова чорна тряпчана з утеплювачем на замку спереду; светр темно-синього кольору з сірими поперечними полосами (т.1, а.к.п. 141-142);

- відомостями, наявними у висновку судової дактилоскопічної експертизи № 66 від 12 лютого 2019 року, відповідного до яких три сліди пальців рук розмірами 17x27 мм, 15x23 мм, 13x21 мм та два сліди одного і того ж самого пальця руки однієї особи розмірами 15х25 мм і 11x17 мм, зафіксовані на таблиці № 1 до протоколу огляду місця події від 10 січня 2019 року, проведеного за фактом умисного вбивства ОСОБА_11 в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , придатні для ідентифікації за ними осіб, що їх залишили. Слід пальця руки розмірами 17x27 мм залишений великим пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_9 . Слід пальця руки розмірами 15x23 мм залишений безіменним пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_9 . Слід пальця руки розмірами 13x21 мм залишений безіменним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_11 (т. 1, а.к.п. 113-118);

- даними висновку судової імунологічної експертизи № 38 від 06 лютого 2019 року,відповідно до якої в слідах на поліні (об.№1), фрагменті лінолеуму(об.№2), лопаті (об.№3,4,5) знайдена кров та виявлений білок людини. У слідах (об.№1) має місце змішування крові ОСОБА_9 з кров`ю трупа ОСОБА_11 , в об`єктах № 2,3,4, не виключає походження крові від ОСОБА_9 (т. 1, а.к.п. 126-128);

- висновком судової імунологічної експертизи № 39 від 06 лютого 2019 року, в слідах на куртці (об 1,2,3,4,5), на светрі(об.6,7,8), на джинсах (об.9), які належать ОСОБА_9 знайдена кров, походження якої від ОСОБА_9 не виключається. У разі походження крові в слідах на куртці (об.№3) від декількох осіб, не виключено змішування крові ОСОБА_9 з кров`ю трупа ОСОБА_11 . При серологічному дослідженні в об`єктах №1,2,4,5,6,7,8,9 не виключається походження кров від ОСОБА_9 . Даних за походження крові в об`єктах № 2,3,4,5 від трупа ОСОБА_11 не отримано;

- висновком судово-медичної експертизи № 14 від 25 лютого 2019 року, згідно якої при експертизі трупа ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, множинні забійні рани та садна голови, багатоуламкові переломи кісток склепіння, основи черепа та кісток лицевого черепа, множинні розриви твердої мозкової оболонки з субдуральним крововиливом(крововилив під тверду мозкову оболонку), субарахноїдальні крововиливи обох півкуль головного мозку(крововиливи під м`яку мозкову оболонку) з ділянками забоїв, що підтверджується наявністю в потилично-тім`яно-скроневих ділянках 6-ти забійних ран, 2-х саден потиличної ділянки, 9-ти забійних ран обличчя, садна носа, багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа з розривами твердої мозкової оболонки, крововиливу під тверду мозкову оболонку (близько 15г.) потиличної ділянки, субарахноїдальних крововиливів обох півкуль головного мозку з ділянками забоїв обох потиличних доль, обох тім`яних доль та лівої лобної долі, багатоуламкових переломів кісток нижньої щелепи з травматичним видаленням 31,32, 41, 42, 43-го зубів, обох верхніх щелеп, правої виличної кістки та кісток носа. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, за механізмом удару та тертя по давності можуть відповідати 09 січня 2019 року. В комплексі ступінь тяжкості вказаних ушкоджень мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, причиною смерті є набряк-набухання головного мозку. Також, враховуючи дані, що були отримані під час дослідження трупних явищ експерт вважає, що смерть ОСОБА_11 могла настати 09 січня 2019 року орієнтовно за 18-22 години до початку судово-медичної експертизи (10 січня 2019 року 16 год.30 хв.). Будь - яких тілесних ушкоджень, окрім ушкоджень в ділянці голови, на тілі трупа ОСОБА_11 не виявлено. Яких-небудь тілесних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_11 характерних для волочіння не виявлено, але враховуючи зміщення плечового одягу до лопаток, вважається, що тіло останнього переміщували (т.1, а.к.п. 95-102);

Крім того, в матеріалах кримінального провадження містяться підтверджуючі дані з приводу умисного вбивства ОСОБА_11 саме ОСОБА_9 , які були здобуті в ході негласної слідчої дії, проведеної за ухвалою слідчого судді Чернігівського апеляційного суду від 11 січня 2019 року, а саме аудіо, відеоконтролю ОСОБА_9 за місцем його тимчасового перебування, та були предметом перевірки як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, відповідно до яких обвинувачений на запитання співкамерника 11 січня 2019 року о 19 год. 13 хв. відповів, що: «Після розпиття спиртних напоїв, не розрахував силу, та три рази добре зарядив поліном сусіда за те, що він почав виштовхувати його з хати». При цьому пояснив, що: «Бив поліном, бо по іншому з ним не впорався б. Ввечері прийшов від матері, а він мертвий. Вранці виволік його з хати та пішов похмелятись».

Також, вина ОСОБА_9 у вчиненні умисного вбивства підтверджується даними, які були здобуті в ході слідчого експерименту від 11 січня 2019 року, під час якого ОСОБА_9 добровільно в присутності захисника, розказав яким чином він спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 та показав місце де сховав його труп.

На думку колегії суддів судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту з приводу того, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, є безпідставними.

У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визначеного судом доведеним. Зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні ним даного злочину.

Твердження захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що суд аналізуючи покази обвинуваченого, надані під час судового розгляду кримінального провадження, невірно їх розтлумачив та прийшов до хибного висновку про визнання його вини у вчиненні умисного вбивства, а також про відсутність підстав для перекваліфікації її дій на ст.118 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав частково, та вказав про свої дії під час та після вчинення кримінального правопорушення, а також зазначені пояснення обвинувачений підтвердив і в ході апеляційного перегляду вироку, пояснивши, що оскільки потерпілий перебував у його будинку, то хотів його вигнати, так як вже була пізня година, на підставі чого у них і виникла бійка, в ході якої потерпілий наносив йому тілесні ушкодження, обороняючись від яких, він став наносити дерев`яним поліном удари по голові ОСОБА_11 , поки останній не відпустив його.

Аналізуючи обставини провадження, встановлені судом першої інстанції, доводи та пояснення обвинуваченого при апеляційному перегляді вироку, та законодавчу базу, якою може врегульовано дії обвинуваченого з огляду на наведені ним обставини вчиненого кримінального правопорушення та встановлені судом, слід зазначити наступне.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя ст. 27 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

В основі розмежування умисного вбивства (ч.1 ст.115 КК України) та умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони (ст.118 КК України) перебуває мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Встановлені в судовому засіданні обставини справи свідчать, що обвинувачений ОСОБА_9 , сидячи на потерпілому наносив удари дерев`яним поліном по голові, та таким чином спричинив йому 18 ударів, поки потерпілий не втратив свідомості.

При цьому, слід звернути увагу на те, що в даному випадку відсутня співмірність нанесених тілесних ушкоджень, оскільки в ході конфлікту що виник між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_9 у самого обвинуваченого виявлено лише легкі тілесні ушкодження, що підтверджується даними висновку судово-медичної експертизи №17 від 11 січня 2019 року, в той час, як у потерпілого, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №14 від 10 січня 2019 року наявні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті останнього.

Щодо факту перебування потерпілого у будинку обвинуваченого з дозволу останнього, та після того, як ОСОБА_9 захотів щоб потерпілий покинув його житлове приміщення, на підставі чого в них раптово виникла сварка, не давала права обвинуваченому навмисно заподіювати потерпілому тілесні ушкодження дерев`яним поліном по голові, та такі дії останнього не можна охарактеризувати як такі, що спрямовані на здійснення самозахисту від протиправних дій потерпілого.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи досліджені та проаналізовані як судом першої так і судом апеляційної інстанції докази, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних доказів що в даному випадку мало місце небезпечне посягання потерпілого по відношенню до обвинуваченого, яке на думку захисника, потягло за собою як наслідок право на необхідну оборону.

Таким чином, встановлені судом фактичні обставини провадження свідчать про те, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками на момент вчинення обвинуваченим 18 ударів дерев`яним поліном по голові не могли створити реальну безпосередню загрозу заподіяння шкоди для ОСОБА_9 , які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні шкоди ОСОБА_11 , а отже вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 завдаючи потерпілому множинні удари дерев`яним поліном по голові, перебував у стані необхідної оборони, про що йдеться у апеляційній скарзі сторони захисту, на думку колегії суддів не має жодних обґрунтованих підстав.

З огляду на викладене доводи сторони захисту про те, що обвинувачений даний злочин вчинив у стані необхідної оборони є хибними, оскільки за відсутності реального посягання на життя - відсутні підстави для необхідної оборони та відповідно і для її перевищення, а тому дії обвинуваченого обґрунтовано отримали юридичну оцінку за ч.1 ст.115 КК України.

На підставі наведених обставин також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в обвинуваченого ОСОБА_9 умислу на вбивство ОСОБА_11 , враховуючи кількість ударів 18 ударів, та їх локалізацію - голова, що є життєво важливим органом, тобто, вони були нанесені в життєво важливу частину тіла із значним прикладанням сили, про що свідчать досліджені дані висновку судово-медичної експертизи №17 від 02 лютого 2019 року.

Таким чином, враховуючи сукупність наведених обставин, а також і висновки судово-психіатричної експертизи, відповідно до якої обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки та бажав їх настання, колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість доводів захисника, викладених в апеляційній скарзі з приводу відсутності умислу у його підзахисного на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 .

Покарання ОСОБА_9 судом призначено із урахуванням усіх передбачених ст. 65 КК України обставин в мінімальних межах встановлених санкцією ч.1 ст. 115 КК України. При цьому було враховано дані про особу обвинуваченого, його вік, позитивну характеристику за місцем проживання, та відношення до вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, те, що він з 2013 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, а також врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, часткове визнання вини у вчиненому, та думку потерпілої щодо виду та міри призначення покарання, а тому на переконання колегії суддів порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування вироку, судом допущено не було.

Доводи сторони захисту про недоведеність вини його підзахисному вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не знаходить свого обґрунтування та спростовуються вищенаведеними доказами, які були досліджені як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції з дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2019 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4