Справа № 567/823/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Бочаниця Гощанського району Рівненської області, громадянина України, фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.11.2012 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.З ст.185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; 25.02.2013 Гощанським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.395 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду від 08.11.2012 і призначено остаточне покарання у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі; 27.06.2013 Гощанським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 25.02.2013 і призначено остаточне покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі; 29.12.2017 на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 11.05.2016 звільнений за відбуттям строку покарання, ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 20.11.2018 звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.263 КК України на підставі ч.3 ст.263 КК України
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України
встановив:
ОСОБА_6 , будучи раніше судимим: 08.11.2012 Острозьким районним судом Рівненської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; 25.02.2013 Гощанським районним судом Рівненської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.395 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду від 08.11.2012 і призначено остаточне покарання у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі; 27.06.2013 Гощанським районним судом Рівненської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 25.02.2013 і призначено остаточне покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі; 29.12.2017 на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 11.05.2016 звільнений за відбуттям строку покарання, ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 20.11.2018 звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.263 КК України на підставі ч.3 ст.263 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив новий умисний злочин, пов`язаний з посяганням на чуже майно.
Так, діючи повторно, 08.05.2019 о 15 год. 29 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу аптеки «Копійка», що знаходиться за адресою м.Острог Рівненської області, вул. Гальшки Острозької, 1 А, маючи прямий умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, під приводом купівлі в останньої кисломолочної продукції, шляхом ривка відкрито вирвав з рук потерпілої її гаманець, який вартості не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 грн., після чого зник з місця скоєння злочину з викраденим майном.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України винним себе визнав повністю, підтвердив, що вчинив злочин за обставин, у спосіб та час, вказані в обвинувальному акті.
Пояснив, що 08.05.2019 о 15 год. 29 хв. він перебував в м.Острог Рівненської області, проходячи по вул.Гальшки Острозької, поблизу аптеки «Копійка, він побачив потерпілу, яка здійснювала продаж молокопродукції. Підійшовши до потерпілої, під приводом купівлі в останньої кисломолочної продукції, він, в той час коли вона нагнулась, щоб взяти продукцію, шляхом ривка, вирвав з її рук гаманець, після чого побіг з місця скоєння злочину з викраденим майном в напрямку ринку. Вказав, що викрадений гаманець викинув, а гроші, які знаходились в ньому в сумі 1000 грн. використав на купівлю ліків, оскільки хворіє на туберкульоз.
Пояснив, що на час вчинення злочину перебував в куртці свого сина, яка є речовим доказом по даному кримінальному провадженню і яку він видав працівникам поліції.
У вчиненому щиро кається, обіцяє подібного не вчиняти та попросив вибачення в потерпілої.
Аналізуючи зазначені покази обвинуваченого, суд вважає їх допустимими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті.
Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України знайшла підтвердження також в перевірених в судовому засіданні доказах.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що займається продажем молокопродукції, яку зазвичай продає в м.Острог по вул. Г.Острозької. 08.05.2019 близько 15:30 год. до неї підійшов невідомий чоловік, який хотів придбати в неї молоко. В той момент, коли вона відвернула свою увагу, щоб взяти пляшку з молоком, яка стояла збоку, обвинувачений скористався моментом та вирвав в неї з руки гаманець, після чого побіг в сторону місцевого ринку. Вона відразу почала наздоганяти його, однак він зник в невідомому напрямку. Вказує, що в гаманці були грошові кошти близько 1000 грн.
При вирішенні питання про покарання щодо ОСОБА_6 покладається на думку суду.
Враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, вартість викраденого майна, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, обвинувачений повністю визнав вину в інкримінованому йому злочині, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого діяння, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі та дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Окрім того, суд вважає, що в діях обвинуваченого наявна така кваліфікуюча ознака, як повторність, оскільки, відповідно до примітки 1 до ст.185 КК України, у ст.185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу, а обвинувачений раніше вчинив злочин, передбачений ст.185 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, за вчинення якого не передбачено інших видів покарання окрім позбавлення волі.
Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, характеризується негативно.
Згідно довідки Гощанської центральної районної лікарні, встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку в лікаря нарколога, на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті не перебуває.
Окрім того судом враховується стан здоров"я ОСОБА_6 , який хворіє на туберкульоз (група тубобліку 4), що підтверджується довідкою про його звільнення.
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 є його щире каяття та вибачення перед потерпілою.
Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 є вчинення злочину щодо особи похилого віку. Інших обтяжуючих покарання ОСОБА_6 обставин в обвинувальному акті не зазначено, тобто такі обставини не ставляться йому в провину.
З досудової доповіді, складеної Гощанського районного сектору з питань пробації вбачається, що орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити дуже високий рівень небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом"якшуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 3 роки.

Окрім того, суд не вбачає підстав для покладення на ОСОБА_6 додаткового обов"язку, а саме відповідно до п.5 ч.3 ст.76 КК України пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин, оскільки на даний час в матеріалах справи відсутні достатні докази (висновок експерта), що вказують на наявність у ОСОБА_6 розладів психіки та поведінки із зазначенням внаслідок вживання яких психоактивних речовин у нього наявний даний розлад та дані обставини не досліджувались судом.

При вирішенні питання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 суд виходить з того, що ухвалою суду від 26.06.2019 року щодо ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 25.08.2019 з покладенням наступних обов`язків: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, носити електронний засіб контролю.

При цьому, судом було взято до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яким передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років та наявні ризики того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням призначеного покарання, а також з метою уникнення ризиків передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України та належного виконання вироку, суд приходить до висновку про доцільність залишення ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов потерпілою не заявлено.
Керуючись ст.ст.100, 124, 369-374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Покласти на ОСОБА_6 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Залишити ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах та з покладенням обов"язків визначених в ухвалі слідчого судді Острозького районного суду від 26.06.2019 року: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, носити електронний засіб контролю.

Забезпечення виконання ухвали в частині застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого доручити начальнику Острозького ВП ГУНП в Рівненській області.
Речові докази у справі оптичний диск для лазерних систем зчитування CD-R «Відео з АТБ», оптичний диск для лазерних систем зчитування DVD-R «Відео з Юпітера за 08.05.2019» зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання; куртку «PCX Fashion» та капюшон до неї, передані до камери зберігання речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, після вступу вироку в законну силу, повернути ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя Острозького районного судуОСОБА_1