Справа № 175/3125/19
Провадження № 1-кп/175/150/19
Ухвала

Іменем України

26 вересня 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
а також представника потерпілих ОСОБА_13 ,
потерпілого ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у смт. Слобожанське обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000334 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Миропіль Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 і по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.262 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, там же проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_3 , громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.262 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Сімферополь АР Крим, громадянина України, проживаючого за місцем реєстрації на житловому АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.262 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Костянтинівка Смілянського району Черкаської області, там же проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_5 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.262 КК України,

встановив:

06 серпня 2019 року на розгляд Дніпропетровського районного суду з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 надійшов обвинувальний акт від 02 серпня 2019 року (з додатками) у кримінальному провадженні, внесеному 05 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 відносно ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , обвинувачених у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.
07 серпня 2019 року ухвалою головуючого судді обвинувальний акт призначений у підготовче засідання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав можливим призначити судовий розгляд за участю сторін, потерпілих і їх представника. Крім того, завив письмове клопотання про продовження строку тримання усіх обвинувачених під вартою на 60 днів, вказавши, що до цього часу не змінилися ризики, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, тоді як до спливу строку тримання ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 під вартою неможливо з об`єктивних причин розглянути кримінальне провадження.
Представник потерпілих і потерпілий погодилися з думкою прокурора та просили прийняти до розгляду цивільний позов про стягнення з обвинувачених матеріальної та моральної шкоди.

Захисник ОСОБА_7 не погодилася з прокурором і заявила письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, вказуючи, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) звертає увагу, що у обвинувальному акті не викладено конкретного формулювання обвинувачення у вчиненні злочинів, інкримінованих її підзахисному і не вбачається які ж саме легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, отримали потерпілі ОСОБА_14 і ОСОБА_19 .

Захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_8 підтримали позицію захисника ОСОБА_7 .

Крім того, усі захисники вважали необґрунтованим клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зазначили, що стороною обвинувачення не надані беззаперечні докази наявності перелічених ризиків, тоді як їх підзахисні не мають наміру будь-яким чином перешкоджати судовому провадженню і запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту чи домашнього арешту у нічний час зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку.

Обвинувачені підтримали позицію своїх захисників, будь-яких клопотань не заявили.

Вислухавши думку прокурора, представника потерпілих і потерпілого, які заперечували проти клопотання захисника ОСОБА_7 , дослідивши обвинувальний акт (з додатками) та цивільний позов потерпілих, обсудивши клопотання захисника ОСОБА_7 , колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частина 1 статті 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового слідства та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Зі змісту обвинувального акта, з посиланням на висновки судово-медичних експертиз № 1052е і № 1053е від 05.04.2019 року, слідує, що у даному кримінальному провадженні внаслідок умисних і протиправних дій обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 потерпілим ОСОБА_14 і ОСОБА_19 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с.п.6,13,21,29).

Однак, обвинувальний акт взагалі не містить відомостей щодо переліку конкретних тілесних ушкоджень, спричинених кожному з потерпілих, що є суттєвим недоліком обвинувального акту, оскільки впливає на з`ясування суті і обсягу обвинувачення ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_20 .
Згідно положень ст.7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження належить законність і забезпечення права на захист.

Право на захист забезпечується, зокрема, тим, що обвинувачений має право знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують (п.1 ч.3 ст.42 КПК України), а право на справедливий суд забезпечується і тим, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, щонайменше, право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (підпункт «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, далі Конвенція).

ЄСПЛ у рішенні «Абрамян проти Росії» зазначив, що у контексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції наголошується на необхідності приділення особливої уваги роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення у справі «Камасінскі проти Австрії»). Крім того, необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Виходячи з наведеного, у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, окрім обставин кримінального правопорушення, в обвинувальному акті підлягає викладенню також й формулювання обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення - це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки злочину, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми кримінального Кодексу, тому що саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що обвинувальний акт складено без додержання зазначених вимог.

Таким чином, пред`явлене обвинувачення не відповідає вимогам ст.20 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, оскільки слідчим при складанні обвинувального акту та прокурором при його затвердженні не дотримано вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що на думку захисника ОСОБА_7 , з чим в цій частині погоджується суд, виключає можливість здійснення усіма обвинуваченими свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України і про необхідність його повернення прокурору для усунення перелічених недоліків, які є суттєвими і перешкоджають призначенню судового розгляду по кримінальному провадженню.

З цих підстав колегією суддів залишаються поза увагою доводи прокурора щодо необґрунтованості клопотання сторони захисту.

Питання з приводу невідповідності обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України в іншій частині та невідповідності Реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.ст.191 ч.4 п.1, 110 ч.4 КПК України, які на думку захисника ОСОБА_7 свідчать на користь повернення обвинувального акта, колегією суддів не розглядаються, оскільки знаходяться поза межами ст.314 КПК України, а тому її клопотання підлягає частковому задоволенню.

У зв`язку з поверненням обвинувального акта відсутні правові підстави для прийняття до розгляду у кримінальному провадженні цивільного позову потерпілих ОСОБА_14 і ОСОБА_19 .

У підготовчому судовому засіданні 09 серпня 2019 року обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 жовтня 2019 року.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією, колегія суддів вважає реальною наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що діяли станом на 09 серпня 2019 року, і до теперішнього часу не відпали і не зменшилися, що є достатнім для продовження усім обвинуваченим дії вказаного запобіжного заходу ще на 60 днів.
З урахуванням обставин висунутого обвинувачення, підвищеної суспільної небезпечності інкримінованих злочинів і суворості покарання, що загрожує кожному з обвинувачених у разі доведеності їх вини за вчинення умисних особливо тяжких злочинів, колегія суддів приходить до переконання, що інші (альтернативні) запобіжні заходи, не здатні забезпечити їх належну процесуальну поведінку.
У зв`язку з викладеним клопотання прокурора є обґрунтованим, а клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.314, 315 ч.3, 369 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000334 відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.262 КК України, ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.262 КК України, ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.262 КК України та ОСОБА_12 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.262 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області для усунення недоліків у розумний строк.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу задовольнити.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою строком до 07 жовтня 2019 року, - продовжити на 60 днів, тобто до 24 листопада 2019 року.
Клопотання захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення.
Позовну заяву потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_19 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути потерпілим.

Копію ухвали вручити обвинуваченим і прокурору, направити начальнику ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Головуючий ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_25
Суддя ОСОБА_3