ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2019 року
справа № 754/716/18
провадження № 51-1392км19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003617, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя м. Києва, раніше судимого 22 червня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК,
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст.185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Відповідно до ст. 75 цього КодексуОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, а саме періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію і повідомляти цей орган про зміну місця проживання.
Вирішено питання про речові докази.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року виправлено описку у вироку Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року та відповідно до ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК призначене ОСОБА_6 за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року покарання за ч. 1 ст. 309 КК у виді штрафу в розмірі 850 грн ухвалено виконувати самостійно.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 27 квітня 2018 року близько 19:20, перебуваючи у торгівельному залі ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» в м. Києві (вул. Сабурова, 2-А), таємно викрав одну пляшку лікеру «Єгермайстер» вартістю 242,78 грн, завдавши ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» матеріальної шкоди на вказану суму.
Київський апеляційний суд ухвалою від 20 грудня 2018 року вирок суду першої інстанції залишив без зміни.
Короткий зміст вимог, наведених у касаційних скаргах, та узагальнені доводи особи, яка їх подала
У касаційній скарзі прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що:
- суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання не застосував ч. 1 та ч. 4 ст. 71 КК;
- після подання прокурором 13 червня 2018 року на зазначених підставах апеляційної скарги наступного дня (14 червня 2018 року) суд першої інстанції виніс ухвалу про виправлення описки, яка є явно незаконною, оскільки судом фактично змінено зміст судового рішення, що є порушенням ст. 379 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК);
- про наявність зазначеної ухвали від 14 червня 2018 року прокуратурі м. Києва не було відомо, у зв`язку з чим окремо ця ухвала не оскаржувалась;
- у разі встановлення незаконності вироку скасуванню підлягає і ця ухвала;
- суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки всім доводам в апеляційній скарзі прокурора про незаконність вироку та не навів переконливих доводів щодо безпідставності апеляційної скарги прокурора, чим порушив вимоги ст. 419 КПК;
- при тому, що в апеляційній скарзі ставилось питання про погіршення становища обвинуваченого всупереч положенням, передбаченим ч. 1 ст. 401 КПК, розгляд апеляційної скарги було проведено без участі обвинуваченого, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК є істотним порушенням вимог КПК та безумовною підставою для скасування судового рішення;
- суд апеляційної інстанції в ухвалі визнав, що в апеляційній скарзі прокурора порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, однак, врахувавши наявність ухвали про виправлення описки, прийняв рішення про можливість апеляційного розгляду без обвинуваченого, таким чином наперед висловив думку щодо результатів розгляду за апеляційною скаргою;
- факт неоскарження ухвали про виправлення описки не перешкоджав суду апеляційної інстанції скасувати цю ухвалу у зв`язку з її незаконністю;
- оскільки предметом апеляційного оскарження був вирок, то суд повинен був дати оцінку законності саме йому;
- суд апеляційної інстанції не дав оцінки законності ухвали, зокрема вимогам ст. 379 КПК, чим допустив істотні порушення КПК.

Позиції учасників судового провадження
На касаційну скаргу заперечень від учасників судового провадження не надходило.

У судовому засіданні прокурор вимоги касаційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, підтримала.

Мотиви Суду

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, правильність кваліфікації його дій, а також вид та розмір призначеного йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оскаржуються.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вирок щодо ОСОБА_6 було постановлено 31 травня 2018 року, а 14 червня 2018 року винесено ухвалу про виправлення описки у цьому вироку з урахуванням положень, передбачених статтями 71, 72 КК.
Зважаючи на зазначене, посилання прокурора у касаційній скарзі на незаконність ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року є неспроможними, оскільки ця ухвала набрала законної сили та відповідно до положень ст. 404 КПК не була предметом апеляційного оскарження, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі апеляційного суду від 20 грудня 2018 року.
Суд касаційної інстанції з урахуванням положень ст. 424 КПК також позбавлений можливості давати оцінку законності ухвали про виправлення описки, яка окремо в порядку, передбаченому КПК, не оскаржувалася до суду апеляційної інстанції, а тому не могла бути предметом апеляційного перегляду. У зв`язку з цим доводи касаційної скарги в цій частині не є слушними, а вимоги в касаційній скарзі про скасування згаданої ухвали не підлягають задоволенню.
Обставини, наведені в касаційній скарзі, щодо необізнаності прокурора, який подавав апеляційну скаргу, про постановлення ухвали про виправлення описки, а також про те, що цю ухвалу було постановлено відразу після отримання судом апеляційної скарги прокурора, є безпідставними з урахуванням того, що прокурор, яка брала участь у розгляді судом першої інстанції кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , брала участь і у судовому засіданні 14 червня 2018 року при постановленні ухвали про виправлення описки. Крім того, апеляційна скарга надійшла до Деснянського районного суду м. Києва 18 червня 2018 року, про що свідчить проставлений штамп з вхідним номером.
Що стосується доводів у касаційній скарзі про здійснення апеляційного розгляду всупереч положенням, передбаченим ч. 1 ст. 401 КПК, без участі обвинуваченого, тосуд апеляційної інстанції, вирішуючи питання щодо можливості проведення судового засідання без участі обвинуваченого, зазначив, що ОСОБА_6 повторно не з`явився в судове засідання, ухвали про його привід не виконано. Вислухавши думку прокурора, який не заперечував щодо проведення судового засідання без участі обвинуваченого, уточнивши, що прокурор фактично заявляє вимогу про призначення покарання, яке вже вирішено ухвалою суду про виправлення описки, проте звернувся з вимогою про призначення такого ж покарання за вироком суду апеляційної інстанції, суд вирішив проводити судове засідання без участі обвинуваченого.
Нормами ст. 412 КПК охоплюється регулювання саме істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. Так, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Проте з урахуванням вищезазначеного та за наявності нескасованої ухвали про виправлення описки від 14 червня 2018 року підстав для прийняття іншого рішення, ніж те, що прийняв суд апеляційної інстанції, не вбачається навіть за умови повторного перегляду судом апеляційної інстанції кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за його участю.
Крім цього, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК питання про застосування покарання за наявності кількох вироків суд також мав право вирішити під час виконання вироків.
За таких обставин Суд дійшов висновку про те, що самі собою посилання прокурора на порушення судом апеляційної інстанції ч. 4 ст. 401 та п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК, з урахуванням вищезазначених обставин, не є тими істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону в розумінні положень, зазначених у ст. 412 КПК, оскільки саме у цій конкретній ситуації таке формальне порушення КПК за наявності неоскарженої ухвали про усунення описки не перешкодило та не могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, апеляційний розгляд кримінального провадження в цілому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам у його касаційній скарзі, належним чином перевірено й спростовано. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Інших обґрунтованих доводів, які б свідчили, що суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи допустили такі порушення вимог кримінального процесуального закону чи неправильно застосували закон України про кримінальну відповідальність, що могли б істотно вплинути на законність прийнятих рішень, прокурором не зазначено.

За таких обставин відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимог касаційної скарги.
Керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:5
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3