КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/510/2019 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п.4 ч.2 ст.115КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000302 від 17.02.2017 року щодо обвинуваченого за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимостей,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 05 листопада 2018 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні вбивства, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особливою жорстокістю, тобто у вчинені злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обраховано з моменту його затримання, тобто з 22 лютого 2017 року.

Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ, ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання за цим вироком, термін попереднього ув`язнення з 22.02.2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в кримінальному провадженні № 0000302 від 17.02.2017 залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів по кримінальному провадженню.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 17.02.2017 близько 01 години в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , вчинив вбивство останнього за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10 , після спільного розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_6 , запропонував останньому вступити з ним у статевий зв`язок орально-генітальним способом, від чого ОСОБА_6 відмовився та реалізуючи злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , узяв зі столу в кухні зазначеного будинку металевий ніж та утримуючи потерпілого за одяг в області лівого передпліччя почав наносити потерпілому ОСОБА_10 удари ножем, а саме: двічі вдарив його ножем в область грудей зліва, п`ять разів в область шиї та голови, тричі в область центрально-лівої частини черевної порожнини, чотири рази в область центрально-правої частини грудей, чотири рази в область правого плеча, один раз по лівій руці та один раз в область лівої лопатки. ОСОБА_10 від отриманих поранень впав на підлогу в приміщенні веранди, куди чоловіки перемістились з приміщення кухні.

Завдавши ОСОБА_10 множинні удари ножем в область тулуба, голови, шиї та верхніх кінцівок, всього в кількості сімнадцяти, трьох ударів в область черевної порожнини та грудної клітки, ОСОБА_6 тим самим вчинив вбивство потерпілого з особливою жорстокістю.

Усі наявні проникаючі поранення (три) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а усі інші окремо взяті непроникаючі поранення, мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я за звичайного перебігу у живих осіб.

Смерть ОСОБА_10 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, яке призвело до крововтрати з розвитком анемії та шоку, пневмотораксу та колапсу легені, про що свідчать виявлені під час судово-медичного дослідження трупа зміни, підтверджені даними судово-медичної гістологічної експертизи.

Після вчиненого вбивства обвинувачений, усвідомлюючи настання смерті потерпілого, з метою приховання вчиненого ним злочину, взяв останнього двома руками за ліву руку та перетягнув до кімнати кухні, де накрив футболкою, курткою і ковдрою та підпалив їх за допомогою сірників, після чого зібрав власні речі, відкрив двері будинку, які були зачинені на ключ з середини, узяв зі столу на кухні грошові кошти в сумі 50 гривень, які попередньо отримав від потерпілого, та залишив будинок і домоволодіння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати через неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Вважає, що показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 не мають жодного доказового значення винуватості чи невинуватості ОСОБА_6 , оскільки не містять фактичних даних про подію злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню.

Вважає, що судом не надано належної оцінки на предмет допустимості таким доказам, як реглан та даним, отриманим від мобільних операторів, відповідно до яких обвинувачений одночасно перебував у різних місцях.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, який уточнив апеляційну скаргу і просив змінити вирок суду, думку прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Згідно вимог діючого законодавства, вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого і вмотивованого судового рішення.

На думку колегії суддів, ці вимоги закону дотримані судом першої інстанції у повній мірі.

Так, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_10 підтверджуються сукупністю зібраних та належним чином досліджених в судовому засіданні доказів і є правильним.

Зокрема, винуватість ОСОБА_6 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які є конкретними, послідовними і такими, що узгоджуються між собою в деталях та з об`єктивними даними, що містяться:

- у протоколі огляду місця події від 17.02.2017 (т.1, а.с.170-171) з ілюстративною таблицею до нього (т.1 а.с.172-189);

- у акті про пожежу від 17.02.2017 (т.1 а.с.190) та звіті про причину виникнення пожежі (т.1 а.с.191), в яких зазначено, що пожежа виникла 17.02.2017 о 02 год. 30 хв. у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_2 у кімнаті будинку через занесення стороннього джерела запалювання та на місці пожежі виявлено особу чоловічої статті віком до 50 років;

- у протоколі огляду місця події від 18.02.2017 (т.1 а.с.203-204) з ілюстративною таблицею (т.1 а.с.205-206), СD-R з відеозаписом (т.2 а.с.106);

- у лікарському свідоцтві про смерть № 58 від 18.02.2017 (т.1 а.с.208), з якого вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і причиною смерті є проникаюче колото різане поранення грудної клітки;

- у висновку судово-медичної експертизи № 58, яку розпочато 17.02.2017 та закінчено 29.05.2017 (т.1 а.с.209-215);

- у витягу з роздруківок наданих ПрАТ «Київстар» (т. 1 а.с.227), з яких вбачається, що номер, яким користувався ОСОБА_6 , знаходився 16.02.2017 в с. В.Дмитровичі Обухівського району Київської області;

- у висновку судово-психіатричної експертизи № 205 від 19.04.2017 (т.2 а.с.44-46), згідно якого ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованих йому дій і в даний час страждає на легку розумову відсталість (олігофренію в ступені легко вираженої дебільності) та може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 притаманний низький інтелектуальний розвиток, імпульсивність, незрілі форми реагування, низький морально-етичний розвиток особистості, схильність до скоєння вчинків за першим спонуканням, особистісна спрощеність, які знайшли своє відображення в його поведінці в досліджуваний період, але суттєвого впливу на свідомість, вони не здійснили;

- у протоколі проведення слідчого експерименту від 22.02.2017 (т.2 а.с.57-58) та DVD R диском з відеозаписом до нього (т.2 а.с.108), який було проведено з участю ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 в присутності спеціаліста ОСОБА_19 , двох понятих та згідно якого ОСОБА_6 повідомив, що 15 лютого він приїхав до села Великі Дмитровичі Обухівського району до раніше незнайомого чоловіка ОСОБА_20 , який зустрів його на зупинці громадського транспорту і разом вони пішли до магазину, де ОСОБА_21 придбав алкоголь та продукти харчування. ОСОБА_21 пообіцяв влаштувати його на роботу. Вони вживали спиртні напої, а ввечері лягли відпочивати. На наступний день вони знову вживали спиртні напої. Ввечері він захотів помитися та пішов по воду, а ОСОБА_21 залишився вдома. Коли він повернувся, то ОСОБА_21 став до нього чіплятися. ОСОБА_21 роздягнувся і був в одних трусах. Всі події відбувалися у кухні. Коли ОСОБА_21 чіплявся до нього, то він взяв зі столу ножа та почав наносити ОСОБА_20 удари у грудну клітку та черевну порожнину;

- у висновку судово-медичної експертизи № 58-1 від 12.06.2017 (т.2 а.с.99-102), згідно якого виявлені у потерпілого ОСОБА_10 тілесні ушкодження, зазначені у висновку експерта № 58 від 29.05.2017, могли утворитися внаслідок дій, відображених під час проведення слідчого експерименту, проведеного 22.02.2017 за участі ОСОБА_6 .

Вказані докази узгоджуються між собою та у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні свідчать про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні умисного заподіяння смерті іншій особі, а саме потерпілому ОСОБА_10 , і доводи апеляційної скарги захисника цього висновку суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду свого підтвердження у суді не знайшли, а тому колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Разом з тим, довід апеляційної скарги в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню, заслуговує на увагу. Так, законом умисне вбивство з особливою жорстокістю за п.4 ч.2 ст.115 КК України пов`язується зі способом позбавлення людини життя та іншими обставинами, які свідчать про проявлення винним особливої жорстокості.

Умисне вбивство визнається вчиненим з особливого жорстокістю, коли винний усвідомлював, що завдає потерпілому особливі страждання шляхом глумління, тортур, мордування, мучення, у т.ч. з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю тощо.

До особливо жорстокого способу умисного вбивства належить також заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, які завідомо для винного завдавали потерпілому особливих страждань, однак такого по справі встановлено не було.

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , загальна кількість виявлених поранень, які свідчать про мінімальну кількість контактів тіла потерпілого з травмуючим /-ими/ гострим/-ими/ предметом/-ами/ - двадцять /20/, усі вони утворились прижиттєво, протягом короткого проміжку часу, а наявні термічні зміни частин тіла потерпілого виникли посмертно. Усі наявні проникаючі поранення (три) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а усі інші окремо взяті непроникаючі поранення мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я за звичайного перебігу у живих осіб. Також в крові ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в крові - 0,83%о, що за життя людини, толерантної до алкоголю, могло відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Наведений характер спричинених тілесних ушкоджень, а також те, що вони утворились протягом короткого проміжку часу, не свідчить про прояв обвинуваченим ОСОБА_6 особливої жорстокості під час вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_10 .

Також, знищення або розтин трупа (у даному випадку шляхом вчинення пожежі) з метою приховання вбивства не можуть вважатися вбивством з особливою жорстокістю.

Незважаючи на те, що захисник в своїй апеляційній скарзі прямо не вказує на відсутність в діях ОСОБА_6 ознак, передбачених п.4 ч.2 ст.115 КК України, на підставі вимог ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне виключити з обсягу обвинувачення ОСОБА_6 за ст.115 КК України таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення умисного вбивства з особливою жорстокістю, оскільки це не знайшло свого доказового підтвердження, як під час розгляду в суді 1-ї інстанції і про це не йдеться у вироку, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому дії ОСОБА_6 повинні бути кваліфіковані не за п.4 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі (вбивство), вчинене з особливою жорстокістю, а за ч.1 ст.115 України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Обираючи ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря психіатра та на час вчинення інкримінованих йому дій міг і може зараз усвідомлювати свої дії та керувати ними, вчинив умисний злочин, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, утриманців не має, в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставин, які обтяжують покарання, зокрема вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що обвинувачений не розкаявся, не вибачився, завдану злочином шкоду не відшкодував та свою вину не визнав, з урахуванням загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, що цілком відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 05 листопада 2018 року підлягає зміні в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України, і відповідно призначеного покарання, задовольнивши тим самим частково апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 05 листопада 2018 року відносно ОСОБА_6 змінити: перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з п.4 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.115 України та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді _______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3