ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/3335/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2648/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченого ОСОБА_7 , з участю його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16 07 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 07 2019 року продовжено застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч. 2 ст. 186 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в Державній установі Харківський слідчий ізолятор, до 13 вересня 2019 року включно.

Органами досудового розслідування вищевказана особа обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України (а.с.3-8).

Так, за даними викладеними в обвинувальному акті ОСОБА_7 22.02.2019 року близько 22-50 години, перебуваючи на Привокзальній площі у м. Харкові разом з неповнолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зустріли раніше незнайомого їм ОСОБА_11 , з яким стали спілкуватись. Побачивши, що у останнього є цінні речі та грошові кошти, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 домовились між собою відкрито викрасти майно ОСОБА_11 та з цією метою, під приводом випити пива, запропонували останньому пройти до арки будинку АДРЕСА_1 , на що останній погодився.

Після чого, реалізуючи спільний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, близько 23 години 10 хвилин, перебуваючи у арці вказаного будинку, ОСОБА_9 попрохав ОСОБА_10 відійти від них на деякий час, не повідомляючи їй про їх наміри. Коли остання відійшла приблизно на відстань 10-15 метрів, ОСОБА_7 , діючи за згодою з ОСОБА_9 , із корисливих мотивів, повторно, відкрито, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись у тому, що навколо відсутні сторонні особи і ніхто не зможе завадити їх злочинним діям, для подолання можливого опору з боку ОСОБА_11 , наніс останньому удар в живіт ногою, він якого він впав.

Після цього, ОСОБА_7 став виривати сумку у потерпілого, яка висіла у нього на грудях через плече, наступивши при цьому на кість його лівої руки. В свою чергу, ОСОБА_11 почав чинити опір, а ОСОБА_7 , намагаючись надалі контролювати дії потерпілого, наніс не менше 2 ударів кулаком правої руки в область його обличчя, утримуючи лівою рукою сумку. Підтримуючи дії співучасника та реалізуючи спільний умисел, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_11 та з метою подолання опору, схватив його за руки і став утримувати. При цьому, ОСОБА_9 наніс 2 удари коліном у правий бік потерпілого, спричинивши йому фізичний біль.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у виді садна на голові, руках; синці на правій руці та лівій нозі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-330/2019 від 02.05.2019 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Подолавши опір потерпілого, ОСОБА_7 обшукав його сумку, яка висіла через плечі та відкрито викрав майно на загальну суму 21 842 грн. 91 коп.

Після чого, ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_9 разом із викраденим майном покинули місце вчинення злочину, обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій викладено прохання про зміну міри запобіжного заходу на більш м`яку.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №4-р/2019 від 13 06 2019 року визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тому, беззаперечно, оскаржуване судове рішення має бути переглянуте судом апеляційної інстанції з дослідженням всіх доводів поданої апеляційної скарги.

Приймаючи рішення про продовження строку дії міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого по даній справі, суд першої інстанції перш за все прийняв до уваги ті обставини, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що є тяжким, є особою раніше судимою за корисливі злочини проти власності та обвинувачується у вчиненні злочину, який був скоєний у період відбування іспитового строку за попереднім вироком.

Апеляційна скарга обвинуваченого серед інших доводів містить посилання на те, що матеріали даного кримінального провадження не містять доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Проте, вивчаючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, свідчать про його можливість переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неможливості на даний час запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, що йому інкримінуються.

Посилання апелянта на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що на даний час не відпала необхідність у збереженні щодо обвинуваченого раніше обраної міри запобіжного заходу.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції по даній справі, апеляційний суд приймає до уваги згадане рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Крім того, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинуваченого, так і забезпечення його участі в судових засіданнях.

На думку колегії суддів апеляційного суду, підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, за обставин, викладених в апеляційній скарзі, на даний час не вбачається.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16 07 2019 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 13 вересня 2019 року включно, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4