У Х В А Л А

05.09.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі колегії:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальний правопорушень, передбачених ст. 115 ч. 1, ст. 263 ч.1 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_6 ,

захисник адвокат: ОСОБА_7 ,

представник потерпілої: ОСОБА_8 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 заявлене клопотання про припинення утримувати його під час судових засідань у «акваріумі», оскільки це принижує його гідність, пославшись на Конвенцію про захист прав людини та основних свобод.

Крім цього, враховуючи, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді утримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строк дії якого продовжено по 14.09.2019 включно, виникла необхідність у виконанні вимог, передбачених ч. 3 ст. 331 КПК України, а саме судом поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.

Позиція сторін та інших учасників.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання обвинуваченим, оскільки до ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово був продовжений і з метою забезпечення безпеки і порядку в залі судового засідання необхідно утримувати обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. Крім цього, прокурором заявлене клопотання про продовження строків запобіжного заходу терміном на 60 днів відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, встановлені ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення, а більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а закінчити розгляд справи до 14.09.2019 не представляється можливим.

Представник потерпілої підтримала думку прокурора та просила відмовити обвинуваченому у заявленому ним клопотанні про припинення утримувати обвинуваченого окремо від інших учасників судового провадження. Однак підтримала клопотання прокурора про можливість продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, строком на шістдесят днів.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого щодо клопотання останнього про припинення утримання обвинуваченого окремо від учасників судового провадження, просив задовольнити вказане клопотання. Стосовно клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою просила відмовити, оскільки ризики викладені прокурором ґрунтуються на припущеннях, прокурором не надані докази на підтвердження вказаних ризиків, та просила змінити запобіжний захід обвинуваченому на домашній арешт, оскільки останній має постійне місце проживання, раніше не судимий, засновник громадської спілки.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.
Вислухавши клопотання обвинуваченого та прокурора, з`ясувавши думки інших учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськраойонного суду Київської області від 08.05.2017 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою, який був неодноразово продовжений судом під час судового розгляду. У зв`язку з чим під час судових засідань обвинувачений утримується окремо від інших учасників процесу та відвідувачів судового засідання, за захисним світлопрозорим огородженням. Таке обмеження сприяє забезпеченню безпеки учасників процесу, свідків, відвідувачів судового засідання, утруднює можливість обвинуваченим порушувати порядок судового засідання і вчиняти спробу втечи.

Так, враховуючи посилання обвинуваченого на ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд враховує вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права та зазначає наступне.

У справах «Свинаренко та Скляднєв проти Росії» (рішення від 17.07.2014), а також в рішеннях аналогічних справах "Узарова проти Росії", "Воронцов та інші проти Росії", Європейський Суд з прав людини встановив, що утримання особи в металевій клітці під час судового розгляду принижує її гідність та не може бути виправдано жодним міркуванням, що є порушенням ст. 3 Конвенції та є несумісним з нормами цивілізованої поведінки, якою вирізняється демократична держава і додаткові обставини щодо тяжкості злочину до уваги не беруться. Разом з тим проти скляних «акваріумів» Європейський Суд з прав людини у рішеннях не виступав.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 14.10.2016 у справі «Ярослав Білоус проти Росії» зазначено, що при вирішенні питання перебування обвинуваченого під вартою у скляній кабіні, таке тримання повинно бути виправдним, тобто необхідно враховувати принцип презумпції невинуватості, в якому злочині обвинувачується заявник, тобто в насильницькому чи ні, а також становить чи він реальну загрозу для оточуючих.

Приміщення залів судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обладнанні захисним світлопрозорим огородженням, із забезпеченням належних умов для участі обвинувачених у процесі, в тому числі достатньої площі світлопрозорого огородження, наявності вентиляції та устаткування, що дозволяє обвинуваченому конфіденційно спілкуватися із захисником і звертатися до суду.

Враховуючи наведені позиції Європейського Суду з прав людини суд звертає увагу на той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у насильницькому злочині, а саме за ч. 1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким злочином, внаслідок якого було позбавлене життя іншої людини, що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 може становити реальну загрозу для оточуючих, у зв`язку з чим суд вважає, що утримання обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України за захисним світлопрозорим огородженням є виправдним, а клопотання обвинуваченого не підлягаючим задоволенню.

Крім цього суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, строк продовженого строку тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 14.09.2019, тому виникло питання про доцільність продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому злочинів, один злочин з яких інкримінується обвинуваченому, а саме злочин, передбачений ст. 115 ч. 1 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, а злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, а саме враховуючи, що ОСОБА_5 не судимий, утриманців не має, крім цього ОСОБА_5 не одружений, а також те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд приходить до висновку, що ризики та обставини відповідно до статей 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися, таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченого.
Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.
Враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 повинен бути продовжений на 60 днів.
Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про припинення утримання обвинуваченого за захисним світлопрозорим огородженням відмовити.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді взяття під варту (тримання під вартою), продовживши строк запобіжного заходу в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 03.11.2019 (включно).

Відкласти судовий розгляд по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 на 10.00 год. 09.10.2019.

Ухвала в частині вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бут и включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3