ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/208/19 Справа № 705/1204/19 Категорія: ч.2 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000045 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Ладижинка Уманського району Черкаської області, українка, громадянка України, маюча на утриманні 3-ох малолітніх дітей, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

1) 09.10.2018 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,

засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.10.2018 та остаточно визначено до відбуття ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 визначено рахувати після набрання вироком законної сили , з моменту її фактичного затримання.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 24.12.2018 року о 18-36 годині, повторно, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «АТБ-маркет» «Продукти-828», що за адресою: м. Умань вул. Тищика, 6а, таємно, шляхом вільного доступу, з полиці з горілчаними виробами викрала 2 пляшки коньяку 0,5л. Шустов ординарний 5 зірок та з полиці з продуктовими товарами 2 пачки кави «Jacobs Monarh», чим завдала магазину «АТБ-маркет» «Продукти-828» матеріальної шкоди на загальну суму 899 грн. 20 коп..

Також, ОСОБА_7 , 09.01.2019 року о 10-36 годині, повторно, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Велмарт» ТОВ «Фудком», що за адресою: м. Умань вул. Незалежності, 74, таємно, шляхом вільного доступу, з полиці з горілчаними виробами викрала коньяк об`ємом 0,5л. «VSOP» 40% штоф Коблево Резерв, в кількості 3 шт., чим завдала «Велмарт» ТОВ «Фудком» матеріального збитку на загальну суму 465 грн. 63 коп..

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації її дії, вважає вирок суду незаконним в частині призначеного їй покарання, просить його пом`якшити, посилаючись на те, що на її утриманні перебуває троє малолітніх дітей. Просила апеляційний розгляд скарги проводити без її участі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок міськрайонного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 міськрайонний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні трьох дітей, раніше судима, судимість не знята та не погашена , дане кримінальне правопорушення вчинила в період іспитового строку, встановленого за попереднім вироком суду, з врахуванням обставини, що пом`якшує покарання: щире каяття та за відсутності обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі та частково приєднав відповідно до ст. 71 КК України невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та пом`якшення покарання, оскільки ОСОБА_7 раніше судима за вчинення умисного злочину, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, знову вчинила умисний, корисливий злочин в період відбуття іспитового строку за попереднім вироком суду, майже через 3 місяці після його постановлення , що свідчить про її схильність до скоєння кримінальних правопорушень, та небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду. Вказані вимоги закону міськрайонним судом були дотримані.

Фактично обвинуваченій було призначено покарання мінімально можливе по даному кримінальному провадженню, враховуючи, що за попереднім вироком суду їй було призначено покарання 3 роки позбавлення волі з застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_7 на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі враховано факт перебування на її утриманні трьох малолітніх дітей є безпідставним, оскільки зазначене було в повному обсязі враховано при призначенні покарання обвинуваченій.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що обвинувачена ОСОБА_7 за станом здоров`я не може відбувати покарання у виді позбавлення волі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для пом`якшення призначеного їй покарання - відсутні.

Керуючись ст. 404, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :