ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1653/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/580/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.05.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженогоОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення його від відбування покарання.
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за скоєння умисних тяжких злочинів, звільнявся умовно-достроково, але на шлях виправлення не став, не працює, заохочень не має, та мав стягнення.
В апеляційній скарзі засуджений ставить питання про скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали, якою просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. В обґрунтування своїх доводів, посилається на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував всі обставини, які доводять, що він виправився, оскільки він хворіє на тяжкі захворювання та не представляє загрози для суспільства.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Матеріали особової справи містять відомості про те, що ОСОБА_7 востаннє засуджено 9.05.2016 Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 189, 71 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання час попереднього ув`язнення з 21.10.2015 по 10.05.2016. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 19.05.2016 по 20.06.2016.
До цього він шість разів засуджувався за ст. 206 ч. 1 , 140 ч.1, 141 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року), ст.ст. 186 ч.2, 185 ч. 2 КК України, періодично звільнявся від покарання з відстрочкою виконання вироку, умовно-достроково, з випробуванням, однак через нетривалий проміжок часу вчиняв нові умисні корисні злочини, тому числі тяжкі. Тобто застосування державою поблажливих норм у виді застосування випробування та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 23.10.2015 року, у Державній установі «Голопристанська виправна колонія № 7» відбуває покарання з 13.08.2018 року, не працевлаштований, заохочень не мав, характеризується посередньо.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.05.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2