Провадження № 1-кс/643/5434/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року слідчий суддя Московський районний суду м. Харкова
ОСОБА_1 , вивчивши клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №4
ОСОБА_3 про арешт майна,
встановив :
До Московського районного суду м. Харкова 27.08.2019 надійшло зазначене клопотання в якому слідчий просить накласти арешт на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 .
Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, приходить висновку про необхідність повернути клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Текст клопотання містить посилання на норми КПК України, однак слідчий не зазначає конкретної мети арешту вказаного майна, а лише перераховує відповідно частини другої статті 170 КПК України. Однак, слідчий суддя не може за власною ініціативою визначати мету арешту майна.
Формальне посилання слідчого у клопотанні на наявність підстав вважати, що існує реальна загроза втрати, відчуження, пошкодження, зміни або знищення майна щодо розгляду даного клопотання без виклику осіб у володінні та користуванні яких знаходяться нежитлові приміщення, є необґрунтованим та слідчим не доведено наявність передбачених у частині другій статті 163 КПК підстав.
В клопотанні сторони обвинувачення не зазначено фактичних даних щодо адрес фізичних, чи юридичних осіб, які є власниками вказаного майна, переліку таких власників вилученого майна, що позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України - судового виклику власників майна для розгляду даного клопотання.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК слідчий (прокурор) у своєму клопотанні про арешт майна має назвати документи, які підтверджують право власності на майно, що підлягає арешту. Разом із тим арешт щодо майна, яке підлягає державній реєстрації, проте всупереч вимогам закону не було зареєстровано має бути обґрунтовано у клопотанні, що було проігноровано слідчим.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Крім того, за змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України, із клопотанням про арешт майна, щодо майна третьої особи, звертається до суду прокурор.
Тобто, із клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить третій особі, може звернутися до суду прокурор. Однак, як зазначено вище, із вказаним клопотанням про арешт майна звернувся старший слідчий за погодженням із прокурором.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 372 КПК України-
постановив:
Клопотання про арешт майна повернути слідчому та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1