Справа № 333/1277/19
Провадження № 1-кп/333/387/19
В И Р О К
Іменем України
25 листопада 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000586 від 18 лютого 2019 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта повна середня, не працюючого, холостого, маючого на утриманні дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-18 вересня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України призначеного з іспитовим строком 3 роки;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
17 лютого 2019 року, приблизно о 19 годині 55 хвилин, знаходячись у приміщенні магазину «Брусничка», розташованого по вул. Космічна, 124 у м. Запоріжжі, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, упевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, з метою особистого збагачення, перебуваючи біля стелажів із кавовою продукцією у вказаному магазині, взяв з торгівельних полиць: каву розчинну «Якобз Монарх», об`ємом 280 гр. у кількості 2 штуки, вартістю 205 грн. 68 коп. кожна, без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 411, 36 грн. без урахування ПДВ.
Далі, достовірно знаючи про те, що при ньому знаходяться вищевказані речі, які він обрав за об`єкт вчинення злочину, ОСОБА_4 пройшов через вхідний турнікет магазину, не сплативши за вищевказану продукцію, таким чином таємно викрав майно та в подальшому, вважаючи, що його злочинні дії залишаться ніким не поміченими, покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд в подальшому.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ТОВ «Український рітейл» спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 411, 36 гривень.
Представник потерпілого у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру не має, у вирішенні питання про призначення покарання покладався на розсуд суду.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд, на підставі ст. 325 КПК України, прийшов до висновку про можливість продовження судового розгляду справи у відсутність представника потерпілого, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду кримінального провадження, заяву про відкладення розгляду не подавав, свою думку з приводу винуватості обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні висловив через подану до канцелярії суду заяву.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що точної дати він не пам`ятає, оскільки минуло багато часу, у магазині «Брусничка» по вулиці Космічній 124 у м. Запоріжжі він викрав 2 банки кофе, які в подальшому продав, а гроші витратив на особисті потреби. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, новий злочин скоїв в період іспитового строку, не працюючий, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває. Крім того, обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно із ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання у вигляді позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_4 не виявив бажання стати на шлях виправлення та знов продовжив скоювати кримінальні правопорушення, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого. Оскільки новий злочин вчинено обвинуваченим у період іспитового строку, суд, при призначенні ОСОБА_4 покарання, не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України.

Як зазначено у пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року з наступними змінами, при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і визначити їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком слід вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 , вчинив даний злочин до повного відбуття покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року, тому суд вважає за необхідне остаточно визначити йому покарання згідно ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попередніим вироком. При цьому призначене остаточне покарання має бути більше покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Арешт на майно не накладався
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 розраховувати з дня його затримання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в слідчому ізоляторі № 10 м. Запоріжжя до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Речові докази по справі:
-Лазерний диск CD-R «Maximus», 80 min, 700 МВ, срібного кольору з відеозаписами з камер відеоспостереження з торгівельної зали, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 124 за 17.02.2019 року, долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000586 - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000586
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1