Справа №560/1124/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 13 червня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізобільний, Ставропольського краю, Росія, зареєстрованої в АДРЕСА_1 та фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , громадянки України, непрацюючої, неодруженої, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:
13 червня 2019 року о 13:00 год., ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні магазину "Віола", що розташований в м. Дубровиця, провул. Артеменка, 1, Рівненської області, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення грошових коштів, відкривши шухляду, в якій знаходилась каса вказаного магазину, незаконно заволоділа належними ОСОБА_5 грошовими коштами в розмірі 583 грн., що знаходились в касі. Вказану суму винесла із приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суду 583 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнала повністю та пояснила, що 13 червня 2019 року, вона разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувала в магазині "Віола", що в м. Дубровиця Рівненської області. Скориставшись тим, що продавець відволіклася на інших відвідувачів магазину, підійшла до прилавку магазину, де знаходилася каса і викрала звідти грошові кошти в сумі 583 грн. У вчиненому щиро розкаялася, завдану шкоду потерпілій відшкодувала в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 13 червня 2019 року вона працювала в магазині "Віола". 13 червня 2019 року до магазину зайшли троє дівчат. Дані дівчата купували морозиво, пиво та сіли за столик, що поблизу магазину. В подальшому вказані дівчата знову зайшли до приміщення магазину, однак нічого не купували. ОСОБА_4 в цей час підійшла до прилавку, де знаходилася каса. Постоявши деякий час, дівчата вийшли з магазину. Ії насторожила дивна поведінка дівчат, зокрема ОСОБА_4 і коли вона підійшла до каси, то виявила, що звідти зникли грошові кошти в сумі 583 грн.. Вона відразу запідозрила у крадіжці ОСОБА_4 .
Також потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що обвинувачена в повному обсязі відшкодувала завдану шкоду, претензій майнового характеру до обвинуваченої не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що 13 червня 2019 року вона відпочивала разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 біля магазину "Віола". В подальшому вони пішли до неї додому, де ОСОБА_4 розповіла, що викрала з каси магазину "Віола" грошові кошти в сумі 500 грн. та на її прохання повернути їх, відмовилася.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, показанням потерпілої ОСОБА_5 та показаннями свідка ОСОБА_7 .

З протоколу огляду місця події від 13 червня 2019 року та фототаблиці до нього вбачається, що місцем огляду є приміщення магазину "Віола", що в м. Дубровиця, пров Артеменка, 1, Рівненської області. В ході огляду каси магазину було встановлено наявність грошових коштів в сумі 14 грн. (а.п.9-14).

З протоколу огляду місця події від 14 червня 2019 року та фототаблиці до нього вбачається, що місцем огляду є приміщення магазину "Віола", що в м. Дубровиця, пров Артеменка, 1, Рівненської області. В ході огляду ОСОБА_5 надала для огляду грошові кошти на загальну суму 500 грн. (а.п.21-24).

Оцінюючи надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, доведена у повному обсязі "поза розумним сумнівом" та її протиправні дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Суд, відповідно до статей 86, 94 Кримінального процесуального кодексу України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченої, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачена вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

На підставі статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченої узгоджуються між собою, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до статей 65-67 Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які відповідно до вимог статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Пленум Верховного Суду України в пункті 3 своєї Постанови від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 Кримінального кодексу України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Також суд враховує практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові по справі №634/609/15-к від 01 лютого 2018 року, згідної якої поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Тому, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, суд виходить з того, що вчинений обвинуваченою злочин є злочином проти власності та у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог положень статті 65 Кримінального кодексу України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також інші дані про особу обвинуваченої.

Вивчаючи особу обвинуваченої, судом встановлено, що ОСОБА_4 не працює, неодружена, раніше несудима, за місцем проживання характеризується добре. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи обвинуваченої, поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, яка щиро розкаялася у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України, за якою кваліфікуються її дії, а саме у вигляді штрафу в мінімальних його межах, в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 100, 373, 374, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання - штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Речові докази:

- грошові кошти в сумі 500 грн. (п`ятсот гривень) купюрами номіналом: 200 грн. (двісті гривень) (УД8440491); 100 грн. (сто гривень) (ВХ9163955); 100 грн. (сто гривень) (ЗВ1792876); 50 грн. (п`ятдесят гривень) (УЖ9203949); 50 грн. (п`ятдесят гривень) (УЛ9738508), що знаходяться на відповідальному зберіганні ОСОБА_5 - повернути власнику ОСОБА_5 , жительці АДРЕСА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1