Справа №635/4741/19
Провадження № 1-в/635/489/2019
УХВАЛА

15 серпня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-03 лютого 2003 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 194 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік 6 місяців;

-26 липня 2004 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 10 днів позбавлення волі; звільнений 14.02.2006 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 11 місяців 20 днів;

-28 вересня 2011 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі; звільнений 11.11.2011 по відбуттю строку покарання;

-26 червня 2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 місяця арешту;

-29 березня 2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 263 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до 4 місяців арешту; звільнений 12.07.2013 по відбуттю строку покарання;

-14 січня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки;

-29 квітня 2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-04 червня 2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України із застосуванням ст. 70, ч.4 ст.70,71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

-20 червня 2014 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.296 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

засудженого 15 липня 2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України, -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст. 81 КК України.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_4 в судове засіданні не з`явився. До канцелярії суду від останнього надійшла заява, в якій прокурор вказав, що не заперечує проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_3 , а дане питання в судовому засіданні просить вирішити у його відсутність.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутність.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд без його участі питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомлена про поважні причини неявки.

Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає клопотання засудженого ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , він засуджений востаннє вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2014 року із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2014 року вирішено питання про приведення вироків у відповідність чинному законодавству та визначено порядок відбування покарання засудженим за кількома вироками, а саме, застосовано у відношенні ОСОБА_3 покарання за вироками Комінтернівського районного суду м.Харкова від 15 липня 2014 року та Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 червня 2014 року відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк відбування покарання, призначеного вироками від 29.04.2014 Червонозаводського районного суду м. Харкова за ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 70 КК України до 6 років позбавлення волі з к/майна, 04.06.2014 Комінтернівського районного суду м. Харкова за ст. ст. 315 ч. 1, 70 ч. 4, 317 ч. 1, 309 ч. 2, 263 ч. 1, 190 ч. 2, 70 ч. 4 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з к/майна, 20.06.2014 Дзержинського районного суду м. Харкова за ст. ст. 296 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 6 років позбавлення волі з к/майна, 15.07.2014 Комінтернівського районного суду м. Харкова за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 до 6 років 8 місяців позбавлення волі з к/майна, які ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27.10.2014 вирок приведені у відповідність з діючим законодавством в силу ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2014 більш суворого покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.07.2014 та остаточно визначено строк покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна зарахувано строк попереднього ув`язнення з 03.03.2014 по 15.08.2014 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з урахуванням фактично відбутого строку покарання.

Як вбачається з характеристики на засудженого, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.03.2014. Під час відбування покарання в державній установ «Харківська установа виконання покарань (№27)» характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочень не мав, до праці не залучався. З 19.03.2014 тримався на дільниці СІЗО при Жовтневій виправній колонії №17, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 10.04.2014 тримався в державній установ «Харківська установа виконання покарань (№27)», характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочень не мав, до праці не залучався. З 07.10.2014 відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». Працевлаштований до промислової зони установи до цеху №1, а саме, до дільниці з переробки вторсировини. Поставлені завдання виконує повністю та своєчасно. За час відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень не має. З метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи чотири рази. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для самостійного їх виконання. До виконання робіт по благоустрою установи ставиться сумлінно. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відвідує виховні заходи, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної та наркотичної залежності». Не перебуває на профілактичних обліках.

Згідно з довідки про працевлаштування виданої заступником начальника-планового економічного відділу Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» працював з вересня 2016 року по червень 2019 року на дільниці з переробки вторсировини, водієм навантажувачем та на дільниці з миття флекси.

Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_3 за період виконання робіт отримував заробітку плату.

У відповідності до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 , останній за період відбування покарання мав 5 заохочень та жодного стягнення.

Відповідно до положень статті 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до частини другої статі 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 судом враховано, що останній був засуджений за злочини проти власності і проти здоров`я людини, а згідно з вироками із засудженого ОСОБА_3 стягнено судові витрати на загальну суму 4506,06 гривень (з них, 2793,68 гривень за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.04.2014 та 1712, 38 гривень за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.06.2014) та матеріальні збитки (задоволено цивільні позови) на загальну суму 101768,34 гривень (за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.07.2014). Разом з тим, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 не містять відомостей, які б вказували на вчинення з боку засудженого дій, направлених на повне погашення стягнень на користь держави та потерпілих.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого, що останній став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 , який раніше був неодноразово засуджений за злочини проти власності, проте на шлях виправлення не став та вчинив тяжкі злочини, байдуже ставлення до погашення стягнених судових витрат та цивільних позовів за вироками суду, беручи до уваги його характеристику в установі виконання покарань.

Відтак, суд не знаходить підтвердження доводів засудженого, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_3 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний.

Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -

постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1