ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3279/19 Справа № 205/6720/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

в режимі відеоконференції
засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В своєму рішенні суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 раніше був неодноразово судимий за умисні тяжкі злочини, при цьому належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінював, і маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний злочин, за який на даний час і відбуває покарання.
З характеристики та матеріалів особової справи на ОСОБА_5 слідує, що за час відбування покарання останній характеризується посередньо, не працевлаштований в зв`язку з хворобою, при цьому за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав 1 дисциплінарне стягнення, яке є на даний час непогашеним, та 1 заохочення.
Оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважав, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати до застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Також зазначив, що суд взяв до уваги дисциплінарне стягнення, яке не відповідає дійсності. Вказав, що був працевлаштованим в цеху по переробці поліетилену, за що має одне заохочення. Однак, на даний час він проходить лікування, а тому не може працювати.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_5 в дистанційному судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу та додав, що розкаявся та більше не буде вчиняти злочини.
Захисник просив задовольнити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 .
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого та його захисника, думку прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
З характеристики засудженого слідує, що з 02 травня 2018 року ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі Дніпровська виправна колонія № 89. Не працевлаштований у зв`язку з хворобою, проходить курс лікування від туберкульозу в лікувальному закладі при установі. За час відбування покарання характеризується негативно, режим відбування покарання порушує, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов до правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б в своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 раніше був неодноразово судимий за умисні тяжкі злочини, при цьому належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінював, і маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний злочин, за який на даний час і відбуває покарання.
Суд також врахував, що засуджений не працевлаштований в зв`язку з хворобою, при цьому за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав 1 дисциплінарне стягнення, яке є на даний час непогашеним, та 1 заохочення.
За вказаних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи і є об`єктивним і справедливим, враховуючи в сукупності і тяжкість вчиненого ним злочину.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Беручи до уваги ступінь, тяжкість вчиненого засудженим кримінального правопорушення, встановлених вище обставин, колегія суддів вважає, що поведінка ОСОБА_5 не свідчить про виправлення останнього, а доводи викладені в апеляційній скарзі засудженого не є достатньою правовою підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року, щодо ОСОБА_5 , про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4