Ухвала
06 червня 2019 року
м. Київ
справа № 136/1018/17
провадження № 51-2398ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 22 серпня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 січня 2019 року,
встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду

від 17 травня 2019 року касаційну скаргу засудженої залишено без руху через

її невідповідність вимогам ст. 427 КПК та надано строк для усунення недоліків.

У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції вказано на необхідність

вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для скасування оскаржених судових рішень. Також зазначено, що доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та неправильної оцінки доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, відповідно до ст. 438 КПК не є підставою для скасування судових рішень судом касаційної інстанції.
Протягом установленого судом строку ОСОБА_4 подала виправлену

на її думку, касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд установив, що, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 17 травня 2019 року недоліки касаційної скарги, засуджена не усунула.

ОСОБА_4 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону належного обґрунтування вказаним доводам

так і не зазначила.

Зокрема, засуджена у виправленій, на її думку, касаційній скарзі

так і не конкретизує, яких саме істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допустилися суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо неї, а також яким чином вони вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень та були б безумовною підставою для скасування вироку районного суду та ухвали суду апеляційної інстанції касаційним судом.

Крім того, засуджена повторно наводить доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, що відповідно до ст. 438 КПК не є підставою для скасування судових рішень судом касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається в разі, якщо особа

в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Враховуючи викладене, зважаючи на вимоги п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК та на те,

що ОСОБА_4 недоліків касаційної скарги не усунула, суд дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги особі, що її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу на вирок Липовецького районного суду Вінницької області

від 22 серпня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 січня 2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженій

ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: