Справа № 296/7618/19
УХВАЛА
Іменем України

07 серпня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор 06.08.2019 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначив, що з 22.05.1998 року ОСОБА_4 проходив військову службу в Управлінні державної охорони України. Останньою посадою, яку обіймав ОСОБА_4 , була посада старшого офіцера безпеки 2 відділу служби особистої охорони Департаменту охорони Управління державної охорони України, що дислокується в АР Крим та м. Севастополь у військовому званні полковник.

Під час проходження служби ОСОБА_4 повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

На виконання вимог ст. ст. 11, Закону України №160/98-ВР від 04.03.1998 "Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб", ст.ст. 11, 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, виходячи з положень Декларації "Про боротьбу за звільнення України", прийнятої 20.03.2014 року Верховною Радою України, з метою вжиття заходів щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, на виконання рішення РНБО України від 23.03.2014 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополя в інші регіони України» а також вирішення питань подальшого проходження військової служби військовослужбовцями Управління державної охорони, які проходять військову службу в підрозділах, закладах, установах Управління Держаної охорони, що дислоковані в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Управлінням Держаної охорони України видано наказ від 25.03.2014 № 173 «Про передислокацію Департаменту охорони в АР Крим, інших підрозділів, дислокованих в АР Крим та м. Севастополь до м. Києва»

Відповідно до вимог вказаного наказу, ОСОБА_4 до 10.04.2014 року повинен був прибути для подальшого проходження військової служби до Управління державної охорони України (м. Київ, вул. Богомольця, 8).

Діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, ОСОБА_4 вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, достовірно знаючи про необхідність виконання зазначеного наказу, до 10.04.2014 року, без поважних причин до Управління держаної охорони України не прибув та незаконно ухилився від подальшого проходження військової служби.

Таким чином ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Управління державної охорони України, яке дислокується в АР Крим та м. Севастополь, достовірно знаючи про необхідність прибуття до 10.04.2014 року до Управління державної охорони України, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, наказу Управління державної охорони України від 25.03.2014 № 173 «Про передислокацію Департаменту охорони в АР Крим, інших підрозділів, дислокованих в АР Крим та м. Севастополь до м. Києва» (м. Київ, вул. Богомольця, 8) не прибув та незаконно ухилився від подальшого проходження військової служби у Управління державної охорони, чим вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу у разі переведення з метою ухилення від неї, тобто кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України.

21 липня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, тобто нез`явлення на службу у разі переведення з метою ухилення від неї.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та/або суду.

Вищезазначене підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 131 КПК України визначені види заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких затримання особи.

Статтею 132 КПК України передбачені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Отже, метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є досягнення дієвості цього провадження, тобто забезпечення ефективності реалізації завдань кримінального провадження, закріплених ст. 2 КПК України та завдань окремих стадій кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст. 187 КПК України якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання. Розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора. Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Достовірно встановлено, що ОСОБА_4 21.07.2015 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України.

У органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від подальшої явки для участі у судовому розгляду даного кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, має право звернутись із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною другою вказаної статті визначено, що таке клопотання може бути подане, зокрема, після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Підсумовуючи вищевказане слідчий суддя дійшов висновку, що в органу досудового слідства є достатньо підстав вважати, що у даному кримінальному провадженні наявні обставини, зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 КПК України, особа об`єктивно підозрюється у вчиненні пред`явленого кримінального правопорушення, а ризики, регламентовані ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними і такими, що підтверджуються наявними матеріалами, а тому клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст.176-178, 188-190 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали - шість місяців з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 діб з дня її постановлення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1