Дата документу 16.09.2019
Справа № 334/6526/19
Провадження № 1-кс/334/3287/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003034 від 29.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003034 від 29.08.2019 за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.08.2019 працівники патрульної поліції прибули за викликом, який надійшов від ОСОБА_5 , про те, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить останній на праві приватної власності, вибивають двері. Прибувши на місце працівники поліції виявили, що двері вищевказаної квартири відчинені, а замки відсутні. Після чого, до працівників поліції вийшли двоє невідомих людей, один з яких представився як адвокат ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження надав посвідчення адвоката, та пояснив, що він представник господарки вказаної квартири ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого адвокат надав копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Друга невідома особа, представилась як ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого працівники патрульної поліції зв`язались з заявницею ОСОБА_5 , яка повідомила, що саме вона є власницею вищезазначеної квартири, що у неї наявні документи на право власності квартири, а також, те, що вона нікому її не продавала.

29.08.2019 року ОСОБА_5 прибула до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області та надала оригінали документів, які встановлюються право власності на квартиру АДРЕСА_2 саме за нею, зокрема, технічний паспорт на вищевказану квартиру, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно та договір купівлі-продажу № 738 від 14.05.2003 року.

Також, досудовим слідством було встановлено, що станом на 29.08.2019, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири АДРЕСА_2 з 14.05.2003 року є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У зв`язку з вказаними обставинами та з метою збереження майна (квартири), яка в подальшому буде визнаватися речовим доказом по кримінальному провадженню, не допущення її незаконного відчуження, розпорядження та/або користування, виникає необхідність у накладенні арешту на вищезазначену квартиру.

В судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав обставини, викладені в клопотанні та просив його задовольнити.

Дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого.

29.08.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.2 ст. 18 ч.3 ст.190 КК України (кримінальне провадження №0003034).

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін (ст. 22 КПК), яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити особисту явку та подання доказів.

Як вказує ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В судовому засіданні, слідчий посилається, що арешт необхідно накласти з метою недопущення її незаконному відчуження, однак вказана квартира не визнана речовим доказом та слідчим не доведено необхідність такого арешту, оскільки власником даної квартири є сама заявниця ОСОБА_9 .

Проаналізувавши клопотання та надані до нього документи слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про арешт майна є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.
Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Оголошення повного тексту ухвали 16.09.2019 р. о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1