У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2019 року м.Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів,

В С Т А Н О В И В:

Представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувані за №0001632 від 29.03.2019 року за ч.2 ст.121 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.
Таким чином, право звернутися до слідчого судді чи суду з клопотанням тимчасовий доступ до речей і документів мають сторони кримінального провадження.
Відповідно до п.19 ч.1 ст.3 КПК України, сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
Таким чином, потерпілий є стороною кримінального провадження лише у випадках, установлених КПК України.
Такі випадки установлені у ст.477 КПК України, яка визначає поняття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення та перелік кримінальних правопорушень, за якими кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України, кримінальне правопорушенння, передбачене ч.2 ст.121 КК України, не віднесено до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

За таких обставин вказане клопотання не підлягає розгляду слідчим суддею.

Разом з тим, КПК України не регулює питання, яким чином слід діяти слідчому судді в разі встановлення того факту, що клопотання не підлягає розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя керується такою засадою кримінального провадження, як диспозитивність, та враховує вимоги ч.3 ст.26 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тому слідчий суддя вважає, що клопотання слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч.6 ст.9, 369 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів залишити без розгляду.

Ухвала не може бути оскаржена та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя

02.09.2019