Провадження № 1-кп/638/363/19

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2019 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Харкові, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не військовозобов`язаного, не працюючого, інваліда 3 групи, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, -
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
підсудного ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
Підсудний ОСОБА_5 26 листопада 2017 року, близько 20 години 50 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання, у коридорі загального користування комунальної квартири, розташованої в будинку АДРЕСА_2 , під час сварки з мешканкою зазначеної квартири потерпілою ОСОБА_8 , яка раптово виникла на грунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, кулаками рук наніс останньої множинні удари в область потилиці праворуч, грудної клітини по передній поверхні ліворуч, виличної області обличчя ліворуч. Внаслідок нанесення ОСОБА_5 множинних ударів потерпілої ОСОБА_8 були спричинені : синці у лівій виличній ділянці та на передній поверхні грудей ліворуч у ділянці проекції 2-го міжребер`я по лівій середньо ключичній лінії, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України не визнав та пояснив, що 26.11.2017 перебуваючи за місцем мешкання у коридорі загального користування комунальної квартири, розташованої в будинку АДРЕСА_2 , між ним та потерпілою ОСОБА_8 раптово виникла сварка на грунті особистих неприязних стосунків. Однак під час сварки він ударів потерпілої ОСОБА_8 не наносив, тілесних ушкоджень не завдавав. Події пам`ятає нечітко, так як знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а також внаслідок сплину тривалого часу з моменту події. Через деякий час в коридор з своїх кімнат вийшли його дружина та син потерпілої, син потерпілої застосував до нього фізичну силу та повалив на підлогу. Вину не визнає, так як зазначеного злочину не вчиняв, цивільний позов не визнає.
Незважаючи на не визнання підсудним ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що з підсудним ОСОБА_5 вона мешкає в комунальній квартирі. На протязі тривалого часу між нею та ОСОБА_5 виникають сварки на побутовому грунті. 26.11.2017 перебуваючи за місцем мешкання у коридорі загального користування комунальної квартири, розташованої в будинку АДРЕСА_2 , між нею та ОСОБА_5 в черговий раз виникла сварка на грунті особистих неприязних стосунків, під час якої ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс її множинні удари кулаками рук в область потилиці, обличчя, грудної клітини, внаслідок яких її були заподіяні тілесні ушкодження. Протиправні дії ОСОБА_5 були припинені її сином ОСОБА_11 . Очевидцями зазначених подій були її син, друзі сина та дружина підсудного. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, міру покарання ОСОБА_5 просить визначити на розсуд суду.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 щодо подій, які відбулися 26.11.2017 та обставин заподіяння ОСОБА_5 його матері ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, дав показання аналогічні показанням потерпілої ОСОБА_8 . При цьому наголошував на тому, що при вищезазначених обставинах саме ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з ОСОБА_8 завдав останньої множинні удари кулаками рук в область голови та тулуба, внаслідок чого потерпілої були заподіяні тілесні ушкодження. Дії ОСОБА_5 ним були припинені, після чого були викликані співробітники поліції. Очевидцями зазначених подій були його друзі та дружина підсудного.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 щодо подій, які відбулися 26.11.2017 та обставин заподіяння ОСОБА_5 потерпілої ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, дав показання аналогічні показанням потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 . При цьому наголошував на тому, що при вищезазначених обставинах саме ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з ОСОБА_8 завдав останньої множинні удари кулаками рук в область голови та тулуба, внаслідок чого потерпілої були заподіяні тілесні ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що 26.11.2017 він, як співробітник поліції, прибув на виклик за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_8 та підсудного ОСОБА_5 , так як між останніми на грунті особистих неприязних стосунків виник конфлікт. ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, вів себе по відношенню до потерпілої агресивно. ОСОБА_5 лежав на підлозі його утримував син потерпілої. Потерпіла зазначила, що ОСОБА_5 наносив її удари та заподіяв тілесні ушкодження. На обличчі потерпілої були сліди від ударів.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 щодо подій, які відбулися 26.11.2017, взаємовідносин та обставин конфлікту між її чоловіком ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_8 , дала показання аналогічні показанням підсудного ОСОБА_5 . При цьому наголошувала на тому, що при вищезазначених обставинах, в її присутності під час сварки ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , останній ударів потерпілої не наносив. Свідок ОСОБА_14 також зазначила, що спочатку виникнення сварки вона присутня не була, так як вийшла з кімнати в коридор приблизно через п`ять хвилин після начала конфлікту, із своєї кімнати в той час також вийшов син потерпілої.
Також вина підсудного ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні, доказами :
- довідкою лікарняного закладу МОЗУ ХГКБСНМП від 26.11.2017, відповідно до якої зареєстровано факт звернення потерпілої ОСОБА_8 до лікарняного закладу з метою отримання медичної допомоги у зв`язку з заподіянням її підсудним ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, яке мало місце 26.11.2017. ( а.с. 87 );
- протоколом слідчого експерименту від 05.12.2017 за участю потерпілої ОСОБА_8 , в ході якого остання виклала обставини заподіяння її підсудним ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, вказав механізм та локалізацію нанесених її підсудним множинних ударів. ( а.с. а.с. 90-95 );
- висновком судово медичної експертизи № 7755-ая/17 від 06.12.2017, відповідно до якого при судово медичному обстеженні потерпілої ОСОБА_8 було встановлено, що останньої були заподіяні тілесні ушкодження : синці у лівій виличній ділянці та на передній поверхні грудей ліворуч у ділянці проекції 2-го міжребер`я по лівій середньо ключичній лінії, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані ушкодження утворились від, не менш ніж дворазової травматичної дії тупих твердих предметів, за механізму удару або удару стиснення та могли бути отримані у строк 26.11.2017. Показання потерпілої ОСОБА_8 , викладені нею у протоколі слідчого експерименту від 05.12.2017 в цілому не суперечать наявним судово медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у неї тілесних ушкоджень. Можливість утворення у потерпілої виявлених тілесних ушкоджень внаслідок одноразового падіння на площину з висоти власного зросту, малоймовірна. ( а.с.а.с. 96-97 ).
Суд не бере до уваги твердження підсудного ОСОБА_5 з приводу того, що він не вчиняв побиття потерпілої ОСОБА_8 з заподіянням останньої тілесних ушкоджень та розцінює їх критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з наступних підстав.
Так в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 наголошували на тому, що при вищезазначених обставинах саме підсудний ОСОБА_5 під час сварки з потерпілою ОСОБА_8 заподіяв останньою тілесні ушкодження. При цьому потерпілі та свідки виклали обставини заподіяння потерпілої підсудним ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, вказав механізм та локалізацію нанесених її підсудним множинних ударів.
Вказані показання потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є послідовними на протязі всього судового розгляду, в повної мірі узгоджуються з іншими дослідженими по кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості, тому суд їм довіряє.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що будь яких відносин, в тому числі і неприязних, між свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та підсудним ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення не було, що свідчить про відсутність у свідків підстав для наклепу на підсудного.
Крім того, суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_14 в частині того, що при вищезазначених обставинах, в її присутності під час сварки ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , останній ударів потерпілої не наносив, як доказ непричетності підсудного до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілої з наступних підстав.
Так в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_14 зазначили, що на початку виникнення сварки ОСОБА_14 присутня не була, так як вийшла з кімнати в коридор приблизно через п`ять хвилин після начала конфлікту, із своєї кімнати в той час також вийшов син потерпілої.
При таких обставинах, вважаючи відсутність свідка ОСОБА_14 безпосередньо під час виникнення конфлікту між підсудним та потерпілою на протязі достатнього часу для нанесення тілесних ушкоджень підсудним потерпілої, ОСОБА_14 з об`єктивних причин не була очевидцем безпосередньо побиття потерпілої.
Таким чином, ступінь вини підсудного ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного протиправного діяння, в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, в об`єктивності яких у суду немає підстав для сумнівів.
Сукупність наведених та досліджених в судовому засіданні доказів, свідчать про те, що дії підсудного ОСОБА_5 за ст. 125 ч. 1 КК України кваліфіковано вірно, так як він своїми умисними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження.
При визначенні підсудному ОСОБА_5 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який раніше не судимий, не працює, є інвалідом 3 групи, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, за місцем мешкання характеризується з задовільної сторони, має на утриманні двох малолітніх доньок : ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за висновком складеної представником уповноваженого органу з питань пробації досудової доповіді виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства.
Обставин, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання підсудного ОСОБА_5 судом не встановлено.
Таким чином, з урахуванням даних про особу підсудного ОСОБА_5 , відсутність обставин, які як пом`якшують так і обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_5 можливо з застосуванням до нього міри покарання у виді громадських робіт, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_5 не обирався.
В огрунтування зазначеного позову потерпіла зазначила, що внаслідок злочинних протиправних дій підсудного ОСОБА_5 її було заподіяно моральних, фізичних та душевних страждань. Крім того, внаслідок вказаних неправомірних дій підсудного був порушений її звичайний лад життя, що призвело до погіршання та позбавлення можливості в реалізації своїх звичок та бажань, що в свою чергу вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.
Підсудний ОСОБА_5 вказані позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 не визнав, зазначаючи, що будь яку шкоду потерпілої на завдавав.
Суд вважає зазначений позов потерпілої ОСОБА_8 обґрунтованим однак таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » ( далі - Постанова ), зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілій ОСОБА_8 неправомірними діями підсудного ОСОБА_5 , моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних),
яких зазнала потерпіла їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у її житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування потерпілій ОСОБА_8 , спричиненої її неправомірними діями підсудного ОСОБА_5 , моральної шкоди є сума в 5000 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону, у виді ста двадцяти годин громадських робіт, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_5 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди - 5000 гривень.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1