Справа № 466/3799/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/759/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників обвинувачених адвокатів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дрогобич Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Львова, проживаючого у АДРЕСА_2

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 р. про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:
У провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває справа про обвинувачення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обом обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 14 вересня 2019 р. включно.

Вказану ухвалу обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 оскаржили в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 звертає увагу на відсутність ризиків, які могли б бути достатньою підставою для продовження застосування до нього запобіжного заходу. Апелянт вважає, що прокурор не довів наявність обставин, якими обґрунтоване клопотання про продовження тримання під вартою, та й загалом такі обставини відсутні, на що вказано стороною захисту в суді першої інстанції. На переконання ОСОБА_7 , місцевий суд однобічно розглядає справу, незважаючи на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину і безпідставно утримуючи його в умовах ізоляції від суспільства більше одного року. З урахуванням наведеного обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу як незаконну.

Ухвалу суду оскаржено також обвинуваченим ОСОБА_8 , який у своїй апеляційній скарзі категорично заперечує свою причетність до вчинення злочину, не визнає обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні, і факт знайомства з іншим обвинуваченим ОСОБА_7 , співучасть з яким спростовує. Як стверджує апелянт, кримінальна справа щодо нього сфабрикована органом досудового розслідування у співпраці з потерпілим, який раніше 13 разів притягався до кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_8 переконаний, що досудове слідство здійснювалось однобічно, усі його клопотання про проведення процесуальних дій, які могли б довести його непричетність до скоєння злочину, були безпідставно відхилені. При цьому, суд, який не встановив жодних ризиків на його боці, не змінив запобіжного заходу, проігнорувавши той факт, що він є інвалідом 2-ї групи, тяжко хворіє на невиліковні захворювання, зокрема СНІД останньої стадії, туберкульоз, цироз,перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, за час його півторарічного утримання під вартою померла від голоду його мати, яка не мала можливості самостійно пересуватися. Апелянт вважає, що усі ці обставини підлягають врахуванню апеляційним судом, як і те, що він має постійне місце проживання, отримує допомогу по інвалідності, а тому, просить оскаржувану ухвалу скасувати і обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, доводи обвинувачених та їх захисників, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог обвинувачених та висловився про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою ж для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені вище дії.

Згідно із ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор ОСОБА_11 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на два місяці. Мотивував своє клопотання тим, що такий строк закінчується 16 липня 2019 року та завершити судовий розгляд кримінального провадження до цієї дати є неможливим, а ризики, які обґрунтовують обрання та продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, не зменшились.

Суд першої інстанції при розгляді даного клопотання, за наслідками розгляду якого була винесена оскаржувана ухвала, врахував, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 органом досудового слідства обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину. В ході досудового розслідування щодо них було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався судом, та відповідно до останньої ухвали суду такий строк закінчується 16 липня 2019 року. На момент розгляду клопотання прокурора раніше заявлені ризики, які обґрунтовують обрання та продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується і вважає його обґрунтованим.

На думку апеляційного суду, доводи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які вони наводять у своїх апеляційних скаргах, про невинуватість у вчинені злочину і допущену неповноту досудового розслідування не можуть бути предметом перевірки в межах розгляду справи за апеляціями на ухвалу про продовження запобіжного заходу. Ці питання безпосередньо стосуються доказування винуватості чи невинуватості осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності, і підлягають оцінці при розгляді місцевим судом справи по суті пред`явленого цим особам обвинувачення. Що стосується даних про обвинувачених осіб, зокрема про наявність у ОСОБА_8 невиліковних хвороб, то такі не зменшують наявних ризиків можливого перешкоджання обвинуваченими кримінальному провадженню, особливо з урахуванням ступеня тяжкості інкримінованого їм злочину, який відноситься до категорії тяжких, факту неодноразового притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, пред`явлення їм обвинувачення у вчиненні злочину у співучасті. Наведене вірно взято до уваги судом першої інстанції, як і те, що відомостей про наявність медичних протипоказань, які б унеможливлювали утримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, немає, та правильно покладено в основу ухваленого рішення про необхідність продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оскаржувана ухвала суду є законна та обґрунтована. Підстав для зміни виду запобіжного заходу для обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 немає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б зумовлювали необхідність скасування чи зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, а тому, така підлягає залишенню в силі.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4