Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

22 липня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 02 липня 2019 року, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 02 липня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт та задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України строком на 2 місяці до 05 вересня 2019 року.

Вказана ухвала суду оскаржена в апеляційному порядку захисником ОСОБА_7 .

З матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Рівненському районному суді перебуває кримінальне провадження №0001253 від 01 жовтня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідно і ухвали суду про обрання чи продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Зазначає, що прокурор не навів наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, вплинути на свідків чи іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Звертає увагу суду, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити нові кримінальні правопорушення, впливати на свідків, потерпілу ОСОБА_8 , яка під час розгляду клопотання в суді першої інстанції вказала на те, що ОСОБА_6 може здійснювати вплив на неї (а.с. 7, 9), що згідно вимог п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України є ризиками.

Крім того, судом першої інстанції враховано відомості про ОСОБА_6 , який раніше судимий, останній раз 01 листопада 2016 року Рівненським районним Рівненської області за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я в період відбування іспитового строку, не має постійного доходу, за місцем проживання характеризується негативно, що дає підстави вважати що ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просили суд застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання його батьків та неповнолітнього брата, а саме за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, стороною захисту не надано відомостей про дозвіл власника помешкання про можливість застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
За наведеного, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Доказів на спростування висновків суду захисником в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 02 липня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт та задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України строком на 2 місяці до 05 вересня 2019 року - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3