ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді…… ОСОБА_1 ,

секретаря......................... ОСОБА_2 ,

з участю прокурора……. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої………………. ОСОБА_6 ,

обвинуваченого………… ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження № 0004620 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хорол Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , судимого:

- 03.01.2019 Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 407 ч. 4, 69 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

встановив:

03.11.2018, приблизно о 05 годині, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем за контрактом у Збройних Силах України, знаходився разом із співмешканкою ОСОБА_6 за місцем проживання останньої, у АДРЕСА_3 , де підійшов до ОСОБА_6 , яка лежала на дивані, з мотивів ревнощів, умисно завдав їй удару кулаком правої руки в область потилиці, після чого почав наносити послідовні удари кулаками в область обличчя та чола, та таким чином, умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, у виді вивиху першого пальця лівої кисті.

Діями, які виразились в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 цього ж дня, 03.11.2018, приблизно о 14 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився у АДРЕСА_3 , де підійшов до ОСОБА_6 , яка в цей час спала на дивані та з мотивів ревнощів, умисно кулаком правої руки завдав удару по потилиці останньої та схопив потерпілу за волосся і стягнув на підлогу, при цьому вкусив її зубами за праву щоку, після чого зубами вкусив ОСОБА_6 за перший палець правої кисті, відкусивши нігтьову фалангу великого пальця правої руки.

Таким чином, ОСОБА_7 умисно, повторно, заподіяв потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді травматичної екстракції (видалення) волосся, синця та садна на правому передпліччі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та тілесне ушкодження у вигляді часткової травматичної ампутації нігтьової фаланги з дефектом м`яких тканин першого пальця правої кисті, які відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою втрати загальної працездатності, що становить 10%, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Діями, які виразились в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно у місці, за обставин та у спосіб, зазначених у обвинуваченні, по місцю проживання, 03.11.2018, приблизно о 05 та 14 годинах двічі завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які зазначені у обвинуваченні.
Потерпіла ОСОБА_6 показала, що за місцем спільного проживання з ОСОБА_7 , останній, завдав їй тілесних ушкоджень, за обставин та у спосіб, що вказані в обвинуваченні.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочинів, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України доведеною.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення злочину повторно, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд також враховує матеріали досудової доповіді Богунського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, відповідно до якої цей орган прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та те, що обвинувачений вчинив умисний злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо, думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання у виді обмеження волі, звільнивши на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований злочин до постановлення вироку Богунським районним судом м. Житомира від 03.01.2019, за яким повністю відбув покарання, а також враховуючи вимоги ч. 1 п. 4 ст. 89 КК України, відповідно до якої такими, що не мають судимості визнаються особи, які відбули покарання на гауптвахті замість арешту, при призначенні покарання не застосовує положення ст. 70 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 370 - 374 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя