У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна.
В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на наступні факти, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2019р. задоволено клопотання слідчого про накладення прешту із забороною розпорядження та користування автомобілем марки «Форд Фюджеон», р.н. НОМЕР_1 , який, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобусерії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням місця зберігання: майданчик тимчасового утримання автотранспорту № 1 СФДП МВС «Інформ-Ресурси», за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 89-а.
Крім того, зазначеною ухвалою від 12.06.2019р. зобов`язано слідчого, що після проведення необхідних експертиз та досліджень автомобіль повернути власнику або уповноваженій особі, для наступного відповідального зберігання в якості речового доказу відповідно до норм КПК України.
Як зазначає ОСОБА_5 , на даний час, слідчим призначено та експертом здійснено усі необхідні експертні дослідження.
ОСОБА_5 вважає, що на даний час необхідність в накладенні арешту відпала та арешт підлягає скасуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав вимоги клопотання в повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення слідчим суддею клопотання про скасування арешту майна, зазначивши, що на даний час, слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003054 від 11.06.2019р. Рішення в порядку ст. 284 КПК України за результатами досудового розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, органом досудового розслідування не прийнято.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

В судовому засіданні з пояснень представника власника майна та досліджених матеріалів встановлено, що у провадженні слідчого відділу Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003054 від 11.06.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.06.2019 р. о 14.15 до ЧЧ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП надійшло повідомлення про те, що 10.06.2019 р. приблизно о 11.00 год. водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «Форд Фюджеон», р.н. НОМЕР_1 здійснюючи рух по вул. Привозна в м. Одесі здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 . Внаслідку ДТП остання отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому.
04.06.2019р. в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, також оглянутий автомобіль марки «Форд Фюджеон», р.н. НОМЕР_1 , який було вилучено та який зберігається на майданчику тимчасового утримання автотранспорту № 1 СФДП МВС «Інформ-Ресурси», за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 89-а.
11.06.2019 р. автомобіль марки «Форд Фюджеон»;, р.н. НОМЕР_1 р.н. визнано речовим доказом у кримінальномупровадженні.
Автомобіль марки «Форд Фюджеон», р.н. НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобусерії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2019р. задоволено клопотання слідчого про накладення прешту із забороною розпорядження та користування автомобілем марки «Форд Фюджеон», р.н. НОМЕР_1 , який, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобусерії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням місця зберігання: майданчик тимчасового утримання автотранспорту № 1 СФДП МВС «Інформ-Ресурси», за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 89-а.
Підставою для прийняття зазначеного рішення слугував той факт, що існували безспірні підстави та підозри що арештоване майно є доказом злочину, було предметом вчинення кримінального правопорушення, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження. Таким чином, визначено, що автомобіль є тимчасово вилученим майном, яке необхідно дослідити шляхом проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз.
Арешт було накладено обгрунтовано, однак, на цей час правові підстави для арешту вказаного майна частково,відпали.
Так, слідчий суддя приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що на даний час проведено необхідні експерті дослідження щодо арештованого майна, а тому обмеження особи у користуванні майном не є об`єктивно необхідним.
Крім того, в ухвалі слідчого судді обґрунтовано встановлено, що майно, на яке накладений арешт є предметом злочину та речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003054 від 11.06.2019 року, так як відповідає критеріям, визначеним в ст.98 КПК України, у зв`язку з чим, арешт накладений в частині заборони відчуження, розпорядження майном, прийнято у відповідності до норм КПК України
Крім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. Рішення в порядку ст. 284 КПК України за результатами досудового розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, органом досудового розслідування не прийнято. На теперішній час органом досудового розслідування проводяться слідчі дії у кримінальному провадженні. За інфмормацією слідчого, потерпілі мають намір подати цивільний позов у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, суд приймає клопотання ОСОБА_5 до розгляду та приходить до висновку що воно підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 12.06.2019 р., - задовольнити частково.
Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2019р. в частині заборони користування автомобілем марки «Форд Фюджеон», р.н. НОМЕР_1 , який, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Автомобіль повернути власнику або уповноваженій особі, для наступного відповідального зберігання в якості речового доказу відповідно до норм КПК України.
У задоволенні інших вимог, зазначених у клопотанні заявника,- відмовити з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.
Порядок оскарження ухвал слідчого судді передбачений ст.309 КПК України.

Слідчий суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1
09.08.2019