У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000050 від 16.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що помічник командира начальник служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 старший прапорщик ОСОБА_4 , який являвся старшим військового містечка в пункті постійної дислокації вказаної військової частини, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою із заступником командира військової частини НОМЕР_1 з тилу майором ОСОБА_6 , групою осіб, в порушення ст.ст. 11, 16, 49, 59, ч. 1 ст. 76, 77, 196 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», п. 6.13 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 448 від 03.07.2013, абз. 2 п. 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1045 від 01.08.2006, з метою одержання неправомірної вигоди, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, а саме свої організаційно-розпорядчі функції стосовно наявного в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 особового складу та адміністративно-господарські функції щодо наявних в пункті постійної дислокації даної військової частини матеріально-технічних засобів, маючи обов`язки щодо утримання в належному стані ввіреної території військового містечка № НОМЕР_2 , усвідомлюючи про відсутність будь-якого дозволу АДРЕСА_1 щодо вирубки зелених насаджень, під приводом необхідності проведення очищення території даного військового містечка від чагарників, в період з листопада по грудень 2017 року організував на території військового містечка № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) незаконну рубку сто п`яти дерев, а саме: 71-го сироростучого дерева породи дуб із наступними діаметрами у корі біля шийки кореня 58, 54, 58, 52, 52, 68, 56, 64, 76, 56, 60, 61, 76, 52, 64, 50, 54, 64, 52, 64, 76, 58, 46, 66, 54, 64, 52, 52, 46, 40, 58, 58, 52, 78, 64, 68, 60, 78, 90, 74, 46, 50, 74, 48, 60, 49, 56, 66, 78, 50, 60, 61, 56, 64, 66, 60, 62, 60, 74, 70, 60, 56, 54, 72, 73, 70, 82, 64, 62, 64 (сантиметри); 16-ти сироростучих дерев породи береза діаметрами у корі біля шийки кореня 46, 46, 40, 40, 38, 34, 38, 46, 40, 25, 40, 66, 50, 50, 48, 46 (сантиметрів); 18-ти сироростучих дерев породи липа діаметрами у корі біля шийки кореня - 48, 49, 43, 50, 44, 52, 44, 60, 50, 52, 40, 54, 46, 50, 50, 58, 40 (сантиметри), яку збув громадянину ОСОБА_7 за грошові кошти на загальну суму 200000,00 гривень, розділивши їх із ОСОБА_6 і розпорядившись ними на власний розсуд, внаслідок чого навколишньому природному середовищу завдано шкоду на суму 363300,00 гривень.

22 листопада 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, підтверджуються протоколами за результатами проведення НСРД, протоколом огляду місця події, протоколом проведення слідчого експерименту, протоколом обшуку, протоколами допитів свідків, висновками судових експертиз, а також іншими зібраними у провадженні доказами.

Таким чином, дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, тобто даний злочин відноситься до категорії тяжких корупційних злочинів.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-підозрюваний має змогу переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки останній усвідомлює неминучість застосування реального покарання, так як Кримінальний кодекс України не допускає застосування положень статей 75 та 69 під час призначення покарання за корупційний злочин.

-окрім цього, існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки останньому відомо про них, зокрема військовослужбовців військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_1 , свідка, котрому продавав деревину, свідків, у яких винаймав житловий будинок, свідків, яких залучав до перевезення деревини.

-підозрюваний має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не прибувати на виклики, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином затягуючи хід досудового розслідування.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, реалізація якого супроводжувалась у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало тяжкі наслідки державним інтересам, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів слідства та суду, впливати на свідків, чинити перешкоди слідству шляхом спілкування з іншими особами, вчиняти дії для знищення речей та документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний заперечили щодо існування перелічених прокурором ризиків, щодо виду запобіжного заходу поклалися на розсуд слідчого судді.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 даного злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколами за результатами проведення НСРД, протоколом огляду місця події, протоколом проведення слідчого експерименту, протоколом обшуку, протоколами допитів свідків, висновками судових експертиз, а також іншими зібраними у провадженні доказами.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного злочину, характеризуючі особу підозрюваної дані, умови його життя, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан, наявність постійного місця проживання.

Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до

ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення підозрюваному права на працю, клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому щоденно у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду та покладення на нього додаткових обов`язків, оскільки застосування до останньої більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому щоденно у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із м. Чернівці без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з усіма свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 21 січня 2020 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1