Справа № 610/408/18
Провадження по справі №1-кп/610/1018/2019
У Х В А Л А

25 жовтня 2019 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

секретар судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України надійшов на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року про направлення кримінального провадження до Харківського районного суду Харківської області відповідно до вимог ст.ст. 32,34 КК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України судом не встановлено.

Ухвалою Зміївського районного суду харківської області від 08 липня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України повернуто прокурору Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області для усунення недоліків протягом розумного строку. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2019 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Як вбачається зі змісту зазначеної ухвали Харківського апеляційного суду підставою для скасування рішення суду першої інстанції стало те, що колегія суддів прийшла до висновку про відсутність істотних недоліків в обвинувальних актах відносно ОСОБА_6 , що можуть обумовлювати необхідність їх повернення прокурору, які відповідають вимогам норм ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.ст. 291, 292 КПК України.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив продовжити строк домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_6 на два місяці, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення. В обґрунтування клопотання посилався на тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, суворість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим. ОСОБА_6 , достовірно знаючи місце проживання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні та перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на них, в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення. Крім того, наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що обумовлено наявністю у обвинуваченого судимості за аналогічний злочин проти власності, відсутність джерела доходу та міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти продовження строку цілодобового домашнього арешту та заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту та домашній арешт у період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, надавши йому можливість працевлаштуватися, оскільки на його утриманні знаходяться двої неповнолітніх дітей, яких необхідно утримувати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого, просила змінити обвинуваченому запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 на домашній арешт у певний період доби, який полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, посилаючись на те, що обвинувачений має намір працевлаштуватися, оскільки у нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною, не працює та не отримує ніякого доходу, а тому він єдиний, хто має можливість матеріально забезпечувати родину. Крім того, посилалася на ту обставину, що за весь час перебування обвинуваченого під домашнім арештом, він жодного разу не порушив умови та порядок його перебування, виконував всі встановлені відносного нього обов`язки. З приводу зміни адреси зазначила, що обвинувачений разом зі своєю сім`єю не має можливості проживати у будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності родичам дружини обвинуваченого, оскільки останні мають намір вселитися до зазначеного будинку, а проживання двох сімей у даному будинку є неможливим. Разом з тим, будинок АДРЕСА_2 належить батькам обвинуваченого, останній проживав у ньому постійно до 06 вересня 2019 року, а тому разом зі своєю сім`єю має намір переїхати до зазначеного будинку та проживати у ньому.

При вирішенні питання щодо продовження строку домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів виходить з наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2018 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на шістдесят днів - до 04 червня 2018 року. На підставі ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 15 квітня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою змінений на цілодобовий домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 строком на два місяці із покладенням на нього обовязків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по кримінальному провадженню. Обвинуваченому ОСОБА_6 неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зі встановленням заборони обвинуваченому залишати житло за зазначеною адресою. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 06 вересня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжений строк тримання під домашнім арештом до двох місяців - до 06 листопада 2019 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під домашнім арештом закінчується 06 листопада 2019 року.

Під час обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення. Зі змісту ухвал про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та продовження цілодобового арешту не вбачається, що в подальшому вищевказані ризики перестали існувати або зменшилися.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді від 4 до 6 років позбавлення волі, санкція ч. 3 ст. 187 КК України - у виді від 7 до 12 років позбавлення волі. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вирішуючи питання про продовження строків домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких та особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого.

Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ту обставину, що потерпілі та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати. Існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується наявністю у обвинуваченого ОСОБА_6 судимості за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2004 року, яким він був засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та звільнений 19 травня 2012 року за відбуттям строку покарання.

З урахуванням встановлених при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , тяжкості злочину у сукупності з даними особи обвинуваченого, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому разі визнання його винуватим, тієї обставини, що потерпілі та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, а також наявність у обвинуваченого непогашеної судимості за злочин проти власності, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому без дозволу суду залишати житло з покладенням відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинуваченого обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду. При цьому, суд враховує ту обставину, що право на вільний вибір місця проживання в Україні гарантується Конституцією України і закріплене Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а тому суд вважає необхідним задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , змінивши адресу житла, яке останньому забороняється залишати без дозволу суду, при цьому суд враховує ту обставину, що обвинувачений має право користування зазначеним житлом і раніше відносно обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із встановлення заборони залишати житло за зазначеною адресою.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту на певний період доби. Стороною захисту не доведено наявності у обвинуваченого наміру працевлаштуватися. Крім того, суд враховує ту обставину, що матеріали справи не містять жодних відомостей щодо працевлаштування останнього або виконання ним будь-яких оплачуваних робіт до обрання запобіжного заходу. Всі інші доводи обвинуваченого не можуть безумовно свідчити, що встановлені вище судом ризики перестали існувати або зменшилися, а тому є всі підстави вважати, що обрана міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувальних актів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України у відкритому судовому засіданні на 04 листопада 2019 року на 14 годину 10 хвилин.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під домашнім арештом до двох місяців - до 25 грудня 2019 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_6 протягом часу дії запобіжного заходу:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по кримінальному провадженню.

Встановити строк дії ухвали до 25 грудня 2019 року.

Копію ухвали направити для виконання до Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення у формі ухвали оголошено учасникам судового провадження 28 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3