Справа № 554/4242/19
Дата документу 02.10.2019
В И Р О К
Іменем України

2 жовтня 2019 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальні провадження № 0002365 та № 0001200 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, судимого

28 жовтня 2008 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК строком на 1 рік;

18 січня 2012 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 190 КК України до 120 год. громадських робіт;

28 травня 2015 року Орджоникидзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до 150 год. громадських робіт;

20 квітня 2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК строком на 3 роки;

9 червня 2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. Вирок Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року виконувати самостійно. Звільнений 12 червня 2016 року по відбуттю строку покарання;

1 серпня 2019 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України на 4 роки і 3 місяці позбавлення волі

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.186 та ч. ч. 1 і 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Е п і з о д № 1. В один із днів 2018 року обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в Дарницькому районі м. Києва знайшов втрачений паспорт громадянинаУкраїни серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , виданий Бобровицьким РВ УМВС України в Чернігвській області 3 квітня 2012 року, який в подальшому зберігав за місцем свого проживання.

17 квітня 2019 року він, перебуваючи в м. Полтаві, діючи умисно, з метою використання знайденого паспорту для переховування від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з перебуванням в розшуці у вказаному паспорті вніс зміни первинного змісту, які виразились у механічному видаленні первинної фотокартки на першій сторінці та наклеюванні на її місце наявної фотокартки із кольоровим зображенням, механічному видаленні (підчищення) поверхневого шару паперу документа та внесення на ці місця цифри «8» у рукописному записі «19…6» на першій сторінці та цифр «86» у рукописному записі «19…» другій сторінці документа, у виправленні первинної букви «ь» на букву «л» у слові «Витальевич» у рукописних записах «сын ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на сьомій сторінці документа, тим самим використавши чужий офіційний документ шляхом їх особистого пред`явлення.

Е п і з о д № 2. Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18 квітня 2019 року, близько 06 год. 10 хв., перебуваючи поблизу будинку № 15 по вул. 23 Вересня в м. Полтаві, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність вчинюваних ним дій на підтвердження своїх анкетних даних, діючи умисно, з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, маючи умисел на використання завідомо підробленого ним при зазначених вище обставинах документа, пред`явив його працівникам поліції, тобто використав його.

Е п і з о д № 3. 27 травня 2017 року, близько 20 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився неподалік від будинку № 33-а по вул. П.Орлика в м. Полтава.

Помітивши у цей час у потерпілої ОСОБА_4 , яка йшла попереду нього по вулиці в попутному напрямку на шиї золотий ланцюжок, він вирішив заволодіти ним.

З цією метою, діючи умисно, повторно, ОСОБА_6 , слідуючи за потерпілою, швидко наздогнав її та із силою зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок 585 проби вагою 5,26 г вартістю 3202,50 грн, з яким тікаючи з місця події забіг у двори приватних будинків, розташованих по вул. П. Орлика в м. Полтава. Однак, виявивши, що проходу з цих дворів для подальшої втечі немає, для того щоб уникнути переслідування та зберегти за собою викрадений ланцюжок, ОСОБА_9 змушений був розвернутись та застосувати до потерпілої ОСОБА_4 , яка підбігла до нього і намагалась повернути своє майно, фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, що виразилось у тому, що останній підняв і стиснув руки в кулаки, виказуючи тим самим погрозу спричинити тілесні ушкодження, а потім різко штовхнув її від себе назад, через що потерпіла впала на землю.

Внаслідок вищевказаного фізичного насильства, ОСОБА_6 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 739 від 12 червня 2017 року спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синця та садна шкіри ззаду, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути металевий ланцюжок (при зриванні якого); синців шкіри лівого передпліччя, які утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак; синців шкіри лівої гомілки, які утворились від дії тупих предметів чи при ударі об такі не менш як від чотирьохкратної дії травмуючих факторів і кваліфікуються як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження.

Викраденим ланцюжком розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на суму 3202, 50 грн.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 по епізоду № 1 за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення посвідчення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут; по епізоду № 2 за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа; по епізоду № 3 за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 по епізодах № 1 і 2 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтвердивши факти їх скоєння за обставин, викладених вище. Наголосив, що він дійсно з метою переховування від органів досудового розслідування підробив паспорт та використав його під час затримання, пред`явивши його працівникам поліції. Він також підтвердив факт відкритого заволодіння чужим майном потерпілої ОСОБА_4 за обставин, викладених в обвинувальному акті, але заперечив, що при цьому щодо останньої було застосоване фізичне насильство, наслідком якого стало заподіяння їй легких тілесних ушкоджень. Заперечуючи це, він зазначив, що заволодівши золотим ланцюгом потерпілої, він почав втікати, а потерпіла переслідувала його. Коли ж вона догнала його, між ними почалася боротьба, під час якої на допомогу потерпілій долучилися інші особи, які його били та допомогли затримати і передати працівникам поліції. Під час цієї боротьби ним був втрачений викрадений у потерпілої ланцюжок, якого на місці, де це відбувалося потім не змогли знайти. Вважає, що в цьому винуваті саме ці особи та працівники поліції, які не організували належних пошуків викраденого ним та загубленого чужого майна. На його думку, це є свідченням того, що він не мав змоги розпорядитись викраденим, а тому злочин ним не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, в зв`язку з чим вважає невірною кваліфікацію його діянь органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України як закінчений злочин. З цих же підстав вважає, що ним не заподіяно матеріальної шкоди потерпілій, оскільки коли б вкрадену ним річ було знайдено та повернуто потерпілій, це б було враховано судом як відшкодування їй шкоди та враховано як пом`якшуючу обставину при призначенні судом покарання.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого в тій частині, в якій вони узгоджуються з іншими доказами по матеріалах кримінального провадження та їм не суперечать, зокрема, в частині підроблення та використання завідомо підробленого документа паспорта громадянина України, а також факту відкритого викрадення чужого майна потерпілої ОСОБА_4 . Що ж стосується факту заперечення ним спричинення потерпілій легкого тілесного ушкодження та розпорядження викраденим майном, а також кваліфікації його діянь в цій частині як закінчений злочин, суд розцінює його показання як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір уникнути покарання за вчинене, а тому до уваги не приймає. При цьому суд виходить з наступного.

Е п і з о д и № 1 2

Допитані в суді свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , працівники патрульної поліції, кожний окремо показали, що 18 квітня 2019 року, вранці, під час патрулювання по місту на вулиці 23 Вересня вони помітили обвинуваченого ОСОБА_6 , який вів себе підозріло, йшов оглядаючись, а помітивши їх, почав втікати. Коли вони догнали його та почали встановлювати особу, він надав їм паспорт громадянина України, який мав ознаки підроблення. При цьому він назвався іншим прізвищем, а саме тим, яке було зазначено в паспорті. На запитання, чому втікав, заявив, що має при собі заборонені речі наркотики. В зв`язку з цим ними на місце затримання було викликано слідчо-оперативну групу, працівникам якої він повідомив, що його прізвище ОСОБА_6 та він перебуває в розшуку. Після цього він був затриманий.

Відповідно до протоколу огляду від 18 квітня 2019 року, проведеного в період часу з 06 год. 38 хв. до 06 год. 59 хв., на вулиці 23 Вересня в м. Полтаві було затримано обвинуваченого, який при цьому назвався громадянином ОСОБА_7 та надав паспорт серії НОМЕР_1 на це ім`я. Під час затримання у нього були вилучені також наркотичні засоби (том 1 а. п. 89).

Відповідно до висновку експерта № 743 від 30 травня 2019 року у наданому на дослідження паспорті громадянина України серії та номеру НОМЕР_1 , заповненому на ім`я ОСОБА_7 , є зміни первинного змісту, що виражені у: механічному видаленні первинної фотокартки на 1-й сторінці та наклеюванні на її місце наявної фотокартки із кольоровим зображенням погрудно-сфотографованої особи чоловічої статі; механічному видаленні (підчищення) поверхневого шару паперу документа та внесенням на ці місця цифри «8» у рукописному записі «19…66» на 1-й сторінці та цифр «86» у рукописному записі «19…» 2-й сторінці документа. Встановити первинний зміст рукописних записів не представилось можливим; виправленні первинної букви «ь» на букву «л» у слові «Витальевич» у рукописних записаx «сын ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на 7-й сторінці документа (том 1 а. п. 92-102).

Аналіз наведених доказів, на переконання суду, безперечно свідчить про доведеність вини обвинуваченого у підробленні ним паспорта громадянина України та його використання як підробленого документа, що дає підстави суду прийняти до уваги показання останнього як правдиві та такі, що відповідають дійсності, а отже покласти їх в основу обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому в цій частині діянь.

Е п і з о д № 3

Потерпіла ОСОБА_4 , під час допиту в суді показала, що 27 травня 2017 року, близько 21-ї години, вона поверталась додому та йшла по вулиці Пилипа Орлика в напрямку вулиці Гоголя в м. Полтаві, розмовляючи по мобільному телефону. В цей час відчула, як хтось ззаду зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок. Обернувшись, вона побачила обвинуваченого, який почав втікати в напрямку вулиці Європейської. Вона побігла слідом за ним. Переслідуючи його, вона бачила, що він в одній руці тримав зірваний у неї ланцюжок. Втікаючи, обвинувачений забіг в один із дворів, який був непрохідним. Коли вона там його догнала, то він піднявши руки, в яких уже не було видно ланцюжка, з обличчям, яке виражало злобу та гнів, попрямував на неї. Наблизившись, він штовхнув її. При падінні від поштовху, вона схопила його за куртку і разом з ним впала на землю. При цьому вона почала кричати та кликати на допомогу. Поваливши її, обвинувачений схопився та вискочивши з двору, почав втікати в напрямку вулиці Європейської. Вона побігла слідом за ним, кликаючи при цьому на допомогу інших осіб. Невідомі їй випадкові перехожі також почали переслідувати обвинуваченого та догнавши його, повалили на землю неподалік від басейну «Дельфін», що по вулиці Європейській. Там його й затримали та передали працівникам поліції. Вона та ті особи намагалися знайти ланцюг, який перед цим у неї з шиї зірвав обвинувачений, але не виявили його. Наголосила, що тілесні ушкодження їй спричинив саме обвинувачений ОСОБА_6 , коли зривав ланцюжок із шиї та штовхав її, від чого вона впала. Вважає, що обвинувачений розпорядився викраденою у неї річчю, коли втікав, сховавши або викинувши її, оскільки він для цього мав час і можливість, так як за цей час подолав значну відстань від місця нападу до місця його затримання і не весь час він перебував в полі зору як її, так і інших осіб.

27 травня 2019 року о 21 год. 20 хв. потерпіла ОСОБА_4 звернулась до Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області з заявою, в якій повідомила про скоєний щодо неї обвинуваченим злочин, який виразився у відкритому заволодінні її майном (том 1 а. п. 105).

При пред`явленні для впізнання потерпіла ОСОБА_4 впізнала обвинуваченого як особу, що відкрито заволоділа її золотим ланцюгом, зірвавши його з шиї на вулиці Пилипа Орлика в м. Полтаві та спричинила їй при цьому легкі тілесні ушкодження (том 1 а. п. 106-109).

Свої показання потерпіла підтвердила в ході проведення слідчого експерименту з її участю з застосуванням відеозйомки 8 травня 2019 року на досудовому розслідуванні, під час якого вона вказала місця, де обвинуваченим було вчинено напад на неї та заволодіння її ланцюгом і його затримано, як саме ним було зірвано у неї з шиї викрадену обвинуваченим річ та як їй було спричинено тілесні ушкодження (том 1 а. п. 111-113), протокол про що був досліджений в суді.

Відповідно до протоколу огляду, який був досліджений в суді, дискового носія CD-R, на якому міститься інформація з камери відеоспостереження, що знаходиться на фасаді приміщення спортивного комплексу «Вітамін» по вул. Пилипа Орлика, 40 в м. Полтава, який був наданий представниками даного спортивного комплексу, встановлено, що він містить запис тривалістю 02 хв. 28 сек.

При перегляді відеозапису на 30 сек. перегляду помітно, як в кадрі огляду з`являється ОСОБА_4 , яка в правій руці тримає сумку чорного кольору, одягнена в білі кросівки, сині штани, сіру кофту з довгим рукавом та рухається по пішохідній алеї вул. П. Орлика зі сторони вул. Монастирської, при цьому розмовляє по телефону, який тримає в лівій руці.

На 37 сек. перегляду відеозапису помітно в кадрі огляду з`являється ОСОБА_6 , який одягнений в сині штани, фіолетову футболку, в темні кросівки та рухається слідом за ОСОБА_4 .

На 58 сек. ОСОБА_6 різко прискорюється та випрямляє праву руку вперед.

На 01 хв. 02 сек. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зникають з кадру огляду та на 01 хв. 03 сек. останній знову з`являється в кадрі та біжить в зворотному напрямку, за ним слідом біжить ОСОБА_4 . На 01 хв. 07 сек. вказані особи звертають з пішохідної доріжки до двору, що знаходиться між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

На 01 хв. 56 сек. перегляду відеозапису в кадрі огляду знову з`являється ОСОБА_6 , який біжить в бік перехрестя вулиць П. Орлика, Монастирської та Європейської, за останнім вслід також біжить ОСОБА_4 , які в подальшому зникають з кадру огляду (том 1 а. п.122-124).

Згідно висновку судово-медичного експерта № 739 від 12 червня 2019 року у потерпілої ОСОБА_4 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: синця та садна шкіри шиї ззаду, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і металевий ланцюжок (при зриванні якого) чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою; синців шкіри лівого передпліччя, які утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою; синців шкіри лівої гомілки, які утворились від дії тупих предметів чи при ударі об такі.

Дані тілесні ушкодження могли утворитись в строк і за обставин на який(які) посилається потерпіла ОСОБА_4 та не менш, як від чотирьохкратної дії травмуючих факторів і кваліфікуються як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження (том 1 а. п. 118-119).

Аналіз наведених доказів безперечно свідчить про те, що напад на потерпілу та зривання з її шиї золотого ланцюга, чого не заперечує і обвинувачений, вчинив саме він. З наведених доказів також слідує, що заволодівши чужим майном потерпілої обвинувачений починає втікати, подолавши при цьому значну відстань та витративши на це певний проміжок часу. Аналізуючи показання потерпілої про обставини заволодіння її майном та втечі обвинуваченого з місця скоєння злочину, суд враховує, як про це стверджує і остання, що він мав змогу у вказаний період розпорядитись викраденим майном, як то непомітно сховати його або викинути, що також, на переконання суду, є розпорядженням майном на розсуд особи, яка ним в цей час володіла. Про можливість вільно розпорядитись викраденим обвинуваченим свідчить як тривалість часу, протягом якого він володів викраденою річчю, так і відстань, яку він подолав після заволодіння майном та обстановка на шляху втечі, яка давала змогу як сховати, так і іншим чином ним розпорядитись. Враховуючи це, суд зазначає, що обвинувачений не тільки відкрито заволодів чужим майном, а й мав змогу ним розпорядитись на власний розсуд, що свідчить про вчинення ним закінченого злочину, яке йому інкримінується, а не замах на його вчинення, про що він стверджує.

В зв`язку з цим суд не приймає до уваги його твердження в цій частині, розцінюючи їх як надумані та такі, що спростовуються наведеними вище доказами.

З цих же підстав, суд не приймає до уваги і його твердження про те, що не внаслідок його дій були заподіяні легкі тілесні ушкодження потерпілій. Наведені докази, на переконання суду, з безперечністю свідчать про те, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження були спричинені їй внаслідок протиправних дій обвинуваченого спочатку при зриванні з її шиї золотого ланцюга, а потім при подоланні її наміру затримати його, коли він, застосовуючи силу, штовхав її та повалив на землю.

Отже, проаналізувавши наведені докази, суд вважає доведеною вину обвинувачено по всіх епізодах його злочинної діяльності, які йому інкримінуються органами досудового розслідування.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, конкретні обставини їх вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних, в тому числі аналогічних злочинів, має непогашену у визначеному законом порядку судимість та не відбуте покарання за попереднім вироком, характеристику його особи як такої, що не працює та не займається суспільно-корисною діяльністю, його поведінку як під час скоєння злочину, так і після цього, ставлення до скоєного, яке, на думку суду, є проявом усвідомлення суспільної небезпечності наслідків свого діяння та намаганням применшити суспільну небезпечність своїх протиправних дій та себе як особи, що їх вчинила, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність стійких соціальних зв`язків та небажання займатися суспільно-корисною діяльністю, висновок органу пробації, відповідно до якого обвинувачений становить дуже високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб (том 1 а. п. 60-64), думку потерпілої, яка просила призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким його притягають до відповідальності, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та перевиховання, а також соціальної реабілітації.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки після постановлення попереднього вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 1 серпня 2019 року стало відомо, що він винен і в інших злочинах, вчинених до його постановлення.

Зважаючи на характер вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, мотиви їх скоєння, характеристику особи обвинуваченого, який неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів, після чого допускав рецидив їх вчинення, суд вважає за необхідне при складанні призначених покарань застосувати принцип їх складання.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Мотиви інших рішень

Оскільки обвинувачений засуджується до позбавлення волі, яке має відбувати реально, то суд вважає за необхідне з метою виконання вироку та уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження становлять 1884,12 грн і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.186 та ч. ч. 1 і 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років;

за ч. 1 ст. 358 КК України на один рік обмеження волі;

за ч. 4 ст. 358 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити йому покарання у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі.

Остаточне покарання обвинуваченому визначити за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначених за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 1 серпня 2019 року у виді шести років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 2 жовтня 2019 року.

Речові докази, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави 1884,12 грн процесуальних витрат.

До набрання вироком законної сили з метою виконання вироку та уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Зарахувати в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_6 під вартою в зв`язку з обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по цій справі з 18 квітня 2019 року по 2 жовтня 2019 року.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1