КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Бориспільського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 23.09.2019 року включно.
Згідно з ухвалою районного суду під час судового засідання прокурором ОСОБА_9 було заявлено усне клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою з огляду на обставини обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПКУ України, існування яких встановлено відповідними судовими рішеннями при обранні даного запобіжного заходу, які на даний момент продовжують існувати, суспільний резонанс зазначеної справи. Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому,останній може переховуватися від суду, можливий вплив на потерпілих та свідків, які ще судом не допитані, та можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а в сукупності наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені п.1, п. 3, п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2019 у кримінальній справі № 359/4174/19 з розгляду усного клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та постановити нову, якою обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому захисник зазначає, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування, як до підозрюваного. Отже, в разі відсутності вмотивованого рішення суду, яким дозволено позбавляння особи свободи на період, визначений цим рішенням, така особа має бути негайно звільнена.

Апелянт звертає увагу, що розгляд усного клопотання прокурора про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою в порядку ч. 3 ст. 331КПК України з огляду на Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави за відсутності клопотання та відповідного волевиявлення прокурора, за власною ініціативою продовжувати строки тримання під вартою.

Також зазначає, що прокурором не підтверджено існування ризиків, які є підставою для продовження строку тримання під вартою.
Зокрема, прокурором не підтверджена можливість впливати на потерпілих, оскільки справа вже тривалий час слухається, таким чином відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_10 дієвим буде лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Окрім того, захисник ОСОБА_5 наголошує, що обвинувачений має на утриманні дружину та новонароджену дитину, які потребують його піклування.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Бориспільського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не порушив вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що на досудовому слідстві ОСОБА_12 було обрано запобіжний захід - тримання під вартою строком до 06 червня 2019 року.
Після передачі обвинувального акту до суду у підготовчому судовому засіданні ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2019 року задоволено клопотанням прокурора та продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 05 серпня 2019 року.
Оскаржуваною ухвалою Бориспільського міськарайонного суду Київського від 25 липня 2019 року також за клопотанням прокурора дія запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено на 60 діб - до 23 вересня 2019 року.
Отже, після передачі обвинувального акту до суду обвинуваченому ОСОБА_6 двічі продовжувався строк тримання під вартою.
Колегія суддів, не приймаючи до уваги доводи апеляції захисника про порушення судом вимог кримінального процесуального закону, вказує на те, що згідно з чинними нормами КПК України зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого не виключають продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування, як до підозрюваного, як це трактується в апеляції захисника.

Так, Глава 18 КПК України не містить будь-яких застережень щодо неможливості продовження дії запобіжного заходу, обраного підозрюваному на стадії досудового розслідування провадження слідчим суддею, після передачі обвинувального акту до суду.

В ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя згідно з ст. 197 КПК України зазначає строк дії ухвали.

Відповідно до вимог ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження у порядку, передбаченого цим кодексом.

Отже, із змісту ст. 203 КПК України убачається, що ухвала слідчого судді про обрання підозрюваному запобіжного заходу, у тому числі, у виді тримання під вартою в межах визначеного у ній строку може діяти до моменту виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження у суді, тобто така ухвала не припиняє своєї дії у зв`язку із зміною процесуального статуту особи, яка притягується до кримінального відповідальності, - з підозрюваного на обвинуваченого.

Вказуючи на те, що зміна процесуального статусу особи у кримінальному провадженні може припинити дію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу, захисник послався в апеляції на рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року у справі № 1-28/2017, проте таке посилання є некоректним.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року у справі № 1-28/2017, яким визнано неконституційним положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України, зазначено, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) на початок стадії судового провадження в суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_11 не мало місця автоматичне продовження дії запобіжного заходу, обраного слідчим суддею на досудовому слідстві як до підозрюваного, оскільки строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2019 року, постановленою у підготовчому судовому засіданні.

Отже, до постановлення оскаржуваної у цьому провадженні ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2019 року ОСОБА_6 утримувався під вартою на підставі судового рішення, постановленого у підготовчому судовому засіданні, а саме на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2019 року.
Виходячи з наведеного, колегія суддів не може погодитись з твердженням захисника про те, що при зміні статусу особи, яка притягується до кримінального відповідальності, - з підозрюваного на обвинуваченого припиняється дія ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та в разі відсутності вмотивованого рішення суду, яким дозволено позбавляння особи свободи на період, визначений цим рішенням, така особа має бути негайно звільнена.

Питання щодо обрання, скасування або зміни запобіжного заходу в суді врегульовано статтею 331 КПК України, частиною першою якої передбачено, що суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а частина третя вказаної статті встановлює порядок розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Отже, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_11 суд розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та, задовольнивши таке клопотання, ухвалив рішення про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, у даному випадку суд, маючи обов`язок щодо розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, встановлений ч. 1 ст. 331 КПК України, разом з тим розглянув це питання за клопотанням прокурора, а тому колегія суддів не може погодитись з твердженням апелянта про те, що суд продовжив ОСОБА_11 строк тримання під вартою за власною ініціативою.

Колегія суддів також не може погодитись з доводами апеляції про те, що перестали існувати ризики, які є підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , оскільки з матеріалів провадження убачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, за яке передбачено тяжке покарання, яке загрожує обвинуваченому, обвинувачений може переховуватися від суду, а також можливий вплив на потерпілих та свідків, які ще судом не допитані, та не виключена можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
За таких обставин висновок, викладений в оскаржуваній ухвалі суді, про наявність в сукупності наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені п.1, п. 3, п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим.

При цьому колегія суддів вважає, що наявність на утриманні обвинуваченого дружини та новонародженої дитини, не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу з утримання під вартою на більш м`який.

Виходячи з наведеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/3018/2019 Категорія КК: ч. 2 ст. 286

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1