Справа № 216/1465/17
провадження 1-кп/216/88/19
ВИРОК
іменем України

07 червня 2019 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань приміщення суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002745 від 28 жовтня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, який є громадянином України, має базову загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

23.06.2005 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 186 ч.2, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2005 року та до відбуття визначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнився 23.05.2009 року за відбуттям строку покарання (перебіг строку погашення судимості було перервано вчиненням злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_4 засуджено вироком Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.11.2014 року до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 129 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

27 жовтня 2016 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 в громадському транспорті - автобусі «MAN» маршруту №14, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водієм якого був раніше знайомий - ОСОБА_7 , з сел. Авангард Центрально-Міського району прибув на пл. Визволення в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де вийшов з автобусу не розплатившись за проїзд, що обурило водія ОСОБА_7 та останній словесно висловив йому незадоволення з даного приводу, зазначивши про необхідність оплатити за проїзд. Внаслідок чого між ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 виникла словесна сварка, в ході якої у останнього, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний намір направлений на погрозу вбивством ОСОБА_7 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, усвідомлюючи, що ця погроза може викликати у ОСОБА_7 побоювання за своє життя і бажаючи цього, використовуючи корпус гранати Ф-1 з вкрученим запалом Ковешнікова, який ОСОБА_4 носив при собі, та дістав з кишені, став демонструвати його на безпосередньо близькій відстані до ОСОБА_7 , висловлюючи при цьому погрозу її застосування, тобто погрожуючи вбивством останньому, яку ОСОБА_7 сприйняв як реальну загрозу його життю та здоров`ю, маючи достатньо підстав для побоювання її виконання.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю й пояснив, що за обставин, викладених у вироку, вчинив кримінальне правопорушення, а саме: 27.10.2016 приблизно о 16.00 знаходився на зупинці в с. авангард Центрально-Міського району м. Кривого Рогу та розпивав пиво. В цей момент під`їхав рейсовий автобус № 14, в якій він зайшов, щоб доїхати до міста, де мешкає його бабуся. Коли доїхав до пл. Визволення, на виході з автобусу водій попросив його сплатити за проїзд, на що він передав водію 4 грн. та показав водію гранату «Ф-1», оскільки раніше був знайомий з цим водієм і в них були погані стосунки, для того, щоб налякати потерпілого, після цього він передав потерпілому гранату в руки, а потерпілий сказав йому вийти, та повернув йому гранату. Він вийшов із автобуса та перейшов до іншого рейсового автобусу № 214 та направився до мкр. Гірницький, але не доїхав, оскільки маршрутний автобус зупинили машини патрульної поліції, працівники якої вилучили в нього гранату. У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, осудивши свої дії та пообіцявши більше не вчиняти правопорушення.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням, роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також експертним дослідженням, документами, що характеризують особу обвинуваченого, та документами, які свідчать про наявність процесуальних витрат і речових доказів.

Відповідно до висновку судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 1/5.1-2945 від 10.01.2017 на наданих на дослідження 15.11.2016 фрагменти виробу з металу сірого кольору з нашаруванням речовини коричневого та чорного кольорів («…осколки корпусу гранати Ф-1, та предмет схожий на корпус запалу після руйнування…» відомо з напису на упаковці, органічних речовин, характерних для індивідуальних та сумішевих вибухових речовин, не виявлено. Вказаним доказом повністю підтверджуються обставини і кваліфікація вчиненого злочину, а також він узгоджується із показаннями обвинуваченого.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_4 доведена повністю. Дії його відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 129 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Вивчаючи особу винного, шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 в момент вчинення ним інкримінованого йому злочинного діяння раніше судимий, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, перебував на обліку у лікаря-нарколога, з приводу психічні поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, характеризується позитивно.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочину, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено злочин невеликої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання і встановлені у даній кримінальній справі, суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання і встановлені у даній кримінальній справі, суд відносить рецидив злочину.

Вирішуючи питання щодо міри покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, наведені судом вище у вироку, та вважає що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, оскільки таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, у зв`язку з чим суд, враховуючи санкцію частини 1 статті 129 Кримінального кодексу України, вважає необхідним застосувати до обвинуваченого приписи ст. ст. 75, 76 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з встановленням йому іспитового строку.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, таке залучення експертів здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.

В силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках цього кримінального провадження було проведено експертне дослідження: судова експертиза вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу (висновок № № 1/5.1-2945 від 10.01.2017) на проведення якої було затрачено кошти з Державного бюджету України в розмірі 1323,10 грн., що підтверджується довідкою експертної установи, Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України, тому такі процесуальні витрати підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 61, 65, 66, 67, 75, 76, ч. 1 ст. 129 Кримінального кодексу України, статтями 100, 124, 349, 369-376, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом в 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), у дохід Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1323 (одна тисяча триста двадцять три) грн. 10 коп.

Речовий доказ: фрагменти корпусу гранати Ф-1, долучені до матеріалів кримінального провадження №0002745 на підставі постанови від 20.01.2017 та зданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Криворізького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1