Справа № 487/6030/19
Провадження № 1-кп/487/687/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2019 року Колегія суддів Заводського районного суду м. Миколаєва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря- ОСОБА_4 ,
провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004550 від 21.11.17 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України,-
за участю сторін судового провадження:
прокурора - ОСОБА_15 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченої - ОСОБА_9 ,
обвинуваченої - ОСОБА_10 ,
захисника - ОСОБА_16 ,
захисника - ОСОБА_17 ,
захисника - ОСОБА_18 ,
ВСТАНОВИЛА

В провадженні Заводського районного суду міста Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.
20.09.19 під час підготовчого судового засідання від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 оскільки заявлені раніше ризики відповідно до ст.177 КПК України відносно нього не відпали, та продовжує існувати ризик переховування від органу досудового слідства та суду, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років; існує ризик впливу на потерпілих, свідків, експертів та інших обвинувачених оскільки ОСОБА_5 обізнаний про їх місце проживання, та, перебуваючи на свободі, буде мати можливість незаконно впливати на них з метою зміни показів, що викривають його вину.
Існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи не в умовах слідчого ізолятору, матиме можливість шляхом примусу осіб, узгодити зі свідками позицію, яка буде його виправдовувати, зокрема зі свідком ОСОБА_19 , іншими особами, які виконували функції директорів на підприємствах, що були відкриті за вказівкою ОСОБА_5 з метою заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та про зміну розміру визначеної застави.
Обвинувачена ОСОБА_10 та її захисник просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, клопотання ОСОБА_5 та його захисника підтримали.
Інші учасники судового процесу, просили розглядати клопотання на розсуд суду.
Дослідивши матеріали клопотань та вислухавши учасників судового провадження, судом встановлено:
17.10.2018 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
17.10.2018 року ОСОБА_5 повідомолено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
19.10.2018 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, та спливає 12.10.2019 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Суд заслухавши думку прокурора, захисників та обвинувачених, приходить до наступних висновків:
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вказаних ризиків суд враховує сукупність певних обставин, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.
При обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом були враховані ризики можливості обвинуваченого ухилитись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

З урахуванням особи обвинуваченого, а також з урахуванням тяжкості інкримінованому ОСОБА_5 злочину, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та беручи до уваги, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, хоч і суттєво зменшились, але продовжують існувати, ризик переховування від органу досудового слідства та суду, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років; існує ризик впливу свідків, оскільки підозрюваний обізнаний про їх місце проживання, та, перебуваючи на свободі, буде мати можливість незаконно впливати на них з метою зміни показів, що викривають його вину.
При цьому суд вважає що прокурором не доведено існування на теперішній час ризиків передбачених п .3 в частині незаконного впливу на обвинувачених, потерпілих та експертів, п.4,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, фактичних даних про існування на теперішній час можливості впливу на інших обвинувачених, потерпілих та експертів, так і будь яким іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню матеріали клопотання не містять та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Крім того, колегія суддів враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосовувати до нього продовження строку тримання під вартою. Наявність у ОСОБА_5 сім`ї, хворої матері, які перебувають за місцем проживання підозрюваного в м. Харкові, не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
На підставі вищевикладеного суд вважає, що застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою на 60 днів підлягає задоволенню.
Разом з цим, з урахуванням наведених в клопотанні обставин, матеріалів, які характеризують обвинуваченого, з огляду на процесуальну поведінку обвинуваченого, тривалість перебування обвинуваченого під вартою, що поступово призводить до зменшення ризику ухилення від суду, колегія суддів вважає за можливе, змінити обраний запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 в частині розміру встановленої застави виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді від 19.10.2018 року, справа № 487/869/18, підозрюваному ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру альтернативного виду запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 3 000 000,00 гривень.

З моменту обрання запобіжного заходу минув рік. За вказаний строк, досудове слідство було завершено та справа була передана на розгляд до суду. За вказаний термін, з 19.10.2018 року стороною обвинувачення не було зафіксовано жодного факту неналежної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .

Таким чином, з урахуванням того, що на даний час суттєво зменшилися ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_5 при обранні запобіжного заходу та визначення розміру застави, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір застави.

Таким чином, зазначені вище обставини, в своїй сукупності, та з урахуванням вимог ч. 4 ст.182 КПК України, дають підстави стверджувати, що розмір застави підлягає зменшенню, оскільки в застосуванні запобіжного заходу в первісному вигляді на цей час відпала потреба і у встановленому розмірі застава в більшій мірі створює негативні наслідки для обвинуваченого ніж сприяє меті застосування такого заходу.

У відповідності до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (вказане відображується в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.10.).

З огляду на обсяг ризиків, які на даний час частково продовжують існувати, враховуючи тривалість досудового розслідування, встановивши відсутність ризиків можливості незаконно впливати на обвинувачених, потерпілих, та експертів у цьому ж кримінальному провадженні та малоймовірність перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд приходить до висновку про те, що на даній стадії судового провадження застава в розмірі, що буде перевищувати 300 прожиткових мінімумів розмірів передбачена ч.5 ст.182 КПК України, в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, а тому суд вважає можливим зменшити розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді від 19.10.2017 року, і визначити обвинуваченому заставу у розмірі 747 (сімсот сорок сім) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 500 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 331 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_16 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_16 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну розміру визначеної застави - задовольнити частково.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18 листопада 2019 року - включно.
Зменшити розмір застави ОСОБА_5 визначивши її у розмірі 747 (сімсот сорок сім) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 500 000,00 ( один мільйон п`ятсот тисяч ) грн.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки покладені ухвалою слідчого судді від 19.10.2018 року:
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст.182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 7-ми діб з моменту її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3