справа №613/104/19
провадження №1-кп/619/196/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м.Дергачі Колегія суддів Дергачівського районного суду Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
потерпілого - ОСОБА_9 ,
обвинувачених - ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт №0000493 від 13.09.2018 у відношенні обвинувачених:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Братениця, Богодухівського району, Харківської області, громадянина України, освіта професійно-технічна , не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05 жовтня 2010 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.296, ч.1 ст.121, ч.2 ст.186, ст.70 КК України - 5 років 3 місяці позбавлення волі; 13 березня 2017 року Богодухівським районним судом за ч.3 ст.296, ч.1 ст.71, ч.5 ст.72 КК України - 2 роки 5 місяців 22 дні позбавлення волі; в силу ст.89 КК України судимість не знята та не погашена, перебуває в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», що розташований за адресою: м.Харків, вул. Полтавський шлях, буд.99
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.3 ст.187 КК України, -
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Сінне, Богодухівського району, Харківської області, громадянина України, освітою вища, одруженого, працюючого ФОП « ОСОБА_11 », проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України -
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Харків, Харківської області, громадянина України, з професійно- технічною освітою, розлученого, працюючого ФОП « ОСОБА_12 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого: 16 грудня 2005 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України - 4 роки позбавлення волі; 24 вересня 2009 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.І ст.286 КК України 2/два/ роки обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2/два/ роки; 04 травня 2012 року Богодухівським районним судом Харківської області, за ч.2 ст.190 КК України - 2 років позбавлення волі; звільнений 10 червня 2014 року на підставі ЗУ «Про амністію». В силу ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України -

В С Т А Н О В И Л А :
В провадження Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000493 від 13.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.3 ст.187 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та знищення майна, (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з пошкодженням майна, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та знищення майна, (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з пошкодженням майна та ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що будучи раніше судимим та маючи не зняту і не погашену судимість за раніше вчинений злочин проти власності, діючи повторно, 08 вересня 2018 року, близько 17 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке ОСОБА_9 використовує як дачу, за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_11 , відповідно до раніше обдуманого плану злочинних дій спрямованого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, маючи та реалізуючи прямий умисел на вимагання передачі чужого майна, в усній формі пред`явив ОСОБА_9 вимогу щодо передачі коштів в сумі 30000 гривень, поєднану з погрозою насильства над останнім, а саме нанесення побоїв, і нищенням його майна, тобто підпалу дачі та автомобіля.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , з метою спонукання передачі ОСОБА_9 коштів в майбутньому, з усній формі пред`явив останньому вимогу щодо написання письмової розписки, за начебто існуючий борг, при цьому продовжуючи погрожувати, нанесенням побоїв і пошкодженням автомобіля. Проте, виконувати дану вимогу ОСОБА_9 відмовився.

Після чого, ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний умисел на вимагання передачі чужого майна, тобто коштів ОСОБА_9 , в присутності ОСОБА_11 , з метою спонукання передачі ОСОБА_9 коштів в майбутньому, розбив спочатку фрагментом ракушняка скло вітрового вікна, а після чого держаком від лопати, ліве переднє крило, ліву і праву блок фари, капот, праве і ліве дзеркала заднього виду, та правий задній ліхтар транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «1118» державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , чим пошкодив майно останнього, спричинивши цим матеріальну шкоду на загальну суму 8539 гривень 57 копійок.

Після пошкодження ОСОБА_10 автомобіля, ОСОБА_11 , покинувши місце події, під`їхав до дачного домоволодіння ОСОБА_9 , на своєму автомобілі марки «Toyota» моделі «Land Cruiser» державний номер « НОМЕР_2 ». Після чого, з метою спонукання передачі ОСОБА_9 коштів в майбутньому, ОСОБА_11 , перебуваючи за кермом вказаного автомобіля, не виходячи із салону, через відчинене водійське вікно, направив в бік потерпілого ОСОБА_9 травматичний пістолет марки «Форт» моделі «17Р», та знову покинув місце події.

Вказані протиправні дії ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_9 , сприйняв, як реальну загрозу застосування відносно нього в майбутньому насильства знищення майна, у зв`язку з чим погодився передати кошти в сумі 10000 гривень, з яких 5000 гривень, ОСОБА_9 , в період з 18 по 26 вересня 2018 року, передав ОСОБА_10 через ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які не були усвідомлені про злочинність дій ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Таким чином, зазначається, що в діях ОСОБА_10 , вбачаються ознаки злочину - кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, та знищенням майна, (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з пошкодженням майна.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , 08 вересня 2018 року, близько 18 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке ОСОБА_9 використовує як дачу, за попередньою змовою групою осіб, маючи та реалізуючи прямий умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я, поєднаного з проникненням у житло, з метою подавлення волі ОСОБА_9 для подальшого проникнення до житла, і вилучення з нього майна, спільно з ОСОБА_12 , здійснив напад поєднаний, з застосуванням до ОСОБА_9 , психічного насильства, що виражалось: у висловлюванні ОСОБА_10 в бік ОСОБА_9 погроз нанесенням тілесних ушкоджень; і діями ОСОБА_12 , який за вказівкою ОСОБА_10 , облив бензином автомобіль ОСОБА_9 , з метою його подальшого підпалу. Дані протиправні дії з боку ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_9 сприйняв, як реальну загрозу його життю і здоров`ю, що подавило волю останнього, і примусило відчинити двері будинку дачі за вказаною адресою.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_12 , проник до середини будинку дачі за вказаною адресою, звідки проти волі ОСОБА_9 , не маючи на те дозволу, взяв і виніс електричну болгарку марки «Einhell Bavaria» моделі «BWS 230-3», вартістю відповідно до висновку експерта №4040 від 13 листопада 2018 року, - 950 гривень 00 копійок, яку поклав на території зазначеного дачного домоволодіння.

Після чого, продовжуючи реалізувати свій прямий умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я, поєднаного з проникненням у житло, з метою подальшого подавлення волі ОСОБА_9 для вилучення його майна, ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_12 , штовхнув руками ОСОБА_9 від чого він впав на землю. Потім, ОСОБА_10 спочатку, взявши дерев`яний держак від лопати, наніс ним ОСОБА_9 близько чотирьох ударів по тулубу, спині і обом рукам, а потім, поклавши держак від лопати, ще наніс останньому близько трьох ударів кулаками по голові і обличчю, та один удар ногою по правій нозі, в результаті чого ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна на нижній губі, синця на голові, синця на правій верхній кінцівці, синця на лівій верхній кінцівці, синця на тулубі, синця на правій нижній кінцівці, які відповідно до висновку експерта №12-14/124-БГ/18 від 26 жовтня 2018 року, за степенем тяжкості кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. Також, ОСОБА_10 після спричинення тілесних ушкоджень, дістав із-за пояса штанів пістолет типу револьвер «Safari», моделі РФ-431м», та направив його на ОСОБА_9 , при цьому натиснув на спусковий гачок, але постріл не відбувся.

Вказані протиправні дії ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_9 сприйняв, як реальну загрозу його життю і здоров`ю, що подавило волю останнього, в наслідок чого ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , заволоділи вищевказаною болгаркою, чим спричинили ОСОБА_9 , Майнову шкоду на загальну суму 950 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_10 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в жито.
Аналогічне обвинувачення пред`явлено ОСОБА_11 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Аналогічне обвинувачення пред`явлено ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 вказав, що зазначене кримінальне провадження підсудне Дергачівському районному суду Харківської області та просив суд призначити справу до судового розгляду.

Підстав для повернення обвинувального акту не вбачає.

Від захисників обвинувачених ОСОБА_10 ОСОБА_6 та ОСОБА_11 ОСОБА_7 надійшли клопотання про повернення обвинувального акту за вищевказаним кримінальним провадженням у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону, що порушує права обвинувачених на ефективний захист.

В обґрунтування клопотання захисники зазначили, що формулювання обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України фактично зведено до копіювання змісту розділу обвинувального акту виклад фактичних обставин, без зазначення доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину ОСОБА_10 та ОСОБА_11 форму вини, мотив і мету його вчинення, фактів, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо. Обвинувачення знеособлено. Загальне обвинувачення для всіх учасників, без конкретизації.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового провадження, вважає клопотання захисників підлягають задоволенню, а в клопотанні прокурора необхідно відмовити з наступних підстав.

З`ясувавши думку учасників процесу, суд доходить висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, на підставі чого він підлягає поверненню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.

В обвинувальному акті фактичний виклад обставин скопійований в обвинуваченні, немає конкретики якими діями, хто, та який злочин вчинив.

Саме слово в слово скопійовано в обвинуваченні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що унеможливлює зрозуміти що саме зробив ОСОБА_10 , що зробив ОСОБА_11 , а що зробив ОСОБА_12 .

Така ж сама ситуація із обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, формулювання обвинувачення скопійоване, виклад фактичних обставин та обвинувачення знеособлено, незрозуміло що саме і хто зробив.

Одні й і ті ж дії приписуються і ОСОБА_10 і ОСОБА_12 арк. 6 абз.3 обвинувачення ОСОБА_10 з обвинувального акту «….. взяв і виніс електричну болгарку марки «Einhell Bavaria» моделі «BWS 230-3», вартістю відповідно до висновку експерта №4040 від 13.11.2018, - 950 гривень 00 копійок, яку поклав на території зазначеного дачного домоволодіння.» арк.10 абз.4 обвинувачення ОСОБА_12 з обвинувального акту «….. взяв і виніс електричну болгарку марки «Einhell Bavaria» моделі «BWS 230-3», вартістю відповідно до висновку експерта №4040 від 13.11.2018, - 950 гривень 00 копійок, яку поклав на території зазначеного дачного домоволодіння.» З цього випливає питання, хто виніс? Хто має доказувати свою причетність чи не причетність до цих дій?

У формулюванні обвинувачення стосовно скоєння ОСОБА_10 злочину передбаченого ч.3 ст.187 КК України зазначено:

Крім того ОСОБА_10 , 08 вересня 2018 року, близько 18 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке ОСОБА_9 використовує як дачу, за попередньою змовою групою осіб, маючи та реалізуючи прямий умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я, поєднаного з проникненням у житло, з метою подавлення волі ОСОБА_9 для подальшого проникнення до житла, і вилучення з нього майна, спільно з ОСОБА_12 , здійснив напад поєднаний із застосуванням до ОСОБА_9 психічного насильства, що виражалось : у висловлюванні ОСОБА_10 в бік ОСОБА_9 погроз нанесення тілесних ушкоджень; і діями ОСОБА_12 який за вказівкою ОСОБА_10 , облив бензином автомобіль ОСОБА_9 , з метою його подальшого підпалу. Дані протиправні дії з боку ОСОБА_10 і ОСОБА_12 потерпілий ОСОБА_9 сприйняв, як реальну загрозу його життю і здоров`ю, що подавило волю останнього, і примусило відчинити двері будинку дачі за вказаною адресою. … взяв і виніс електричну болгарку марки «»Einhell Bavaria» моделі «BWS 230-3», вартістю відповідно до висновку експерта № 4040 від 13.11.2018,- 950 грн 00 копійок, яку поклав на території зазначеного дачного домоволодіння …»

Незрозумілим є яким чином ОСОБА_10 напав на ОСОБА_9 , не зрозуміло за попередньою змовою з якою групою осіб? Хто саме взяв болгарку?

Так, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими в діях ОСОБА_11 та в формулюванні обвинувачення стосовно ОСОБА_11 вказано:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 08.09.2018, близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке ОСОБА_9 використовує я к дачу, за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_10 відповідно до раніше обдуманого плану злочинних дій спрямованого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, маючи та реалізуючи прямий умисел на вимагання передачі чужого майна, в усній формі пред 'явив ОСОБА_9 вимогу, щодо передачі коштів в сумі 30000 грн., поєднану з погрозою насильства над останнім, а саме нанесення побоїв і знищення його майна, тобто підпалу дачі та автомобіля.

Ті ж саме дії, слово в слово інкримінуються і ОСОБА_10 , тому не зрозуміло, хто саме ОСОБА_15 чи ОСОБА_16 погрожували потерпілому та вимагали гроші.

Надалі, в обох вищезазначених розділах обвинувального акту вказано:
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_10 , з метою спонукання передачі ОСОБА_9 коштів в майбутньому, в усній формі пред`явив останньому вимогу щодо написання письмової розписки, за начебто існуючий борг, при цьому продовжуючи погрожувати нанесенням побоїв і пошкодженням автомобіля.

І знову в скоєнні тих самих дій обвинувачується і ОСОБА_10 так хто саме з них ОСОБА_15 чи ОСОБА_16 пред`явив ОСОБА_17 вимогу про написання розписки, та перед ким у останнього був борг у зв`язку з чим. Кому захищатись від вказаних в обвинуваченні конкретних дій, та вимог ОСОБА_11 чи ОСОБА_10 .?

Далі в обвинувальному акті вказано:
Після пошкодження ОСОБА_10 автомобіля, ОСОБА_11 покинувши місце події, під`їхав до дачного домоволодіння ОСОБА_9 , на своєму автомобілі марки «Toyota».

Після чого, з метою спонукання передачі ОСОБА_9 коштів в майбутньому, ОСОБА_11 , перебуваючи за кермом вказаного автомобіля, не виходячи з салону, через відчинене водійське вікно, направив в бік потерпілого ОСОБА_18 травматичний пістолет «Форт», та знову покинув місця події.

Тут зовсім не зрозуміло, оскільки на початку формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_11 вказано, що місцем події і було саме дачне домоволодіння ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 тобто Білуха покинувши вказане місце події, під`їхав до дачного домоволодіння ОСОБА_9 , мається на увазі якесь інше дачне домоволодіння, тоді за якою адресою, в який час і яким чином там опинився потерпілий ОСОБА_9 . Із формулювання обвинувачення можливо зробити тільки один висновок, що мається на увазі вже якесь інше дачне домоволодіння ОСОБА_9 , оскільки конкретно вказано, що ОСОБА_11 , покинувши місце події, під`їхав до дачного домоволодіння ОСОБА_9 . Покинувши місце події - під`їхав - одна дія.

Зазначене не дає змоги зрозуміти, кого в яких діях звинувачують, а як наслідок порушується право на захист.

Відсутність чіткого конкретного формулювання обвинувачення відносно кожного учасника кримінального правопорушення унеможливлює здійснювати захист обвинувачених.

Таким чином, відсутність належного викладення формулювання конкретного обвинувачення в обвинувальному акті, може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого.

Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; а також виключає можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Аналіз змісту зазначених вимог закону у сукупності свідчить про те, що конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду. Разом з тим, обвинувальний акт повинен містити не тільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але й формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті формулювання обвинувачення з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування та, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно за ст. 91 КПК України, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.
Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.

Щодо інших обвинувачених, то стосовно них органом досудового слідства також фактично не сформульовано обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч. 3 ст. 6 Конвенції».

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом. Разом з цим ч. 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.

Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

При цьому п.1 ст.91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.

Як вказують приписи ч.1 ст.91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які, виходячи зі змісту закону, має містити обвинувальний акт в формулюванні обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, - покладається на слідчого, прокурора.

В рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, по справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року, справі Камасінскі проти Австрії, Маттоціа проти Італії від 25 липня 2000 року, зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, що є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Зазначена судова практика ЄСПЛ свідчить про те, що без адекватного формулювання обвинувачення порушується фундаментальний принцип ст. 6 Конвенції.
Тобто, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не конкретизовано формулювання фактичних обставин з врахуванням всіх виявлених під час досудового розслідування обставин в повному обсязі з дотриманням вимог КПК України, не детально з`ясовані та описані події кримінальних правопорушень, мотив та мета дій обвинувачених, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення та порушує право обвинувачених на захист.
Відповідно до ст.337 КПК України, суд не вправі, за результатами судового розгляду, змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, а також, не вправі за власною ініціативою в будь-який спосіб поставити питання про таку зміну обвинувачення. Недодержання судом зазначених вимог кримінально-процесуального закону, є порушенням права на захист.
Крім того, з наданих матеріалів вбачається, що захисники не отримали копії обвинувального акту.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України законом передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що таке обвинувачення є незрозумілим та таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.29, 42,110, 291, 314 , 315, 392, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И Л А :
Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3