Справа № 128/4227/16-к
ВИРОК
Іменем України

06 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисників- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених- ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Вінниці Вінницької області кримінальне провадження, внесене 29.06.2016 в ЄРДР за № 0000926 за обвинуваченням :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка, Ульянівського району, Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не є особою з інвалідністю, раніше судимого:
1)17 грудня 2003 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст. 152 КК України шляхом застосування ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 6 років;
2) 28.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.ч.1,2 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22.01.2015 вирок змінено, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, що передбачені ч.ч.1,2 ст. 185 КК України та на підставі ст.70 КК України остаточне покарання призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме -1700 (однієї тисячі сімсот) гривень в дохід держави ( сплачений)
та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ; фактично проживаючого: АДРЕСА_4 , українця, громадянина України , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не є особою з інвалідністю, раніше судимого:
1)13.06.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки шляхом застосування ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
2)14.03.2013 року Вінницьким міським судом Вінницькій області згідно ч. 2 ст. 185 до позбавлення волі строком 3 роки, шляхом застосування ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі;
3) 20.03.2014 року Вінницьким міським судом Вінницькій області згідно ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки шляхом застосування ч.4 ст. 70 КК
України, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі; 21.07.2015 ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області застосовано ст. 81 КК України та звільнено умовно- достроково, не відбутий строк покарання 9 місяців 16 днів;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_8 28 червня 2016 року близько о 21.00 годин, діючи умисно , з корисливого мотиву , спрямованого на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, приїхав на легковому автомобілі «ВАЗ- 21099» державний номерний знак органом досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, до ставка «Бакаї», який розташований в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області. Зупинивши автомобіль на відстані непомітній для групи осіб, які знаходилися неподалік від берега ставка, обвинувачений ОСОБА_8 закривши матерчатою тканиною своє обличчя та взявши із автомобіля заздалегідь підготовлений дитячий пістолет, зовні схожий на справжній, вийшов з салону вищезазначеного автомобіля, та пішов у напрямку потерпілої ОСОБА_9 , її подруги ОСОБА_10 та співмешканця ОСОБА_10 - ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний намір обвинувачений ОСОБА_8 підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_9 та погрожуючи останній зброєю ззовні схожою на справжню вогнепальну зборю почав вимагати у неї, щоб вона зняла всі свої коштовності та віддала йому. Однак, потерпіла ОСОБА_9 на зазначене відповіла відмовою, після чого обвинувачений ОСОБА_8 зірвав в останньої з шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 11,14 г, вартістю згідно довідки НБУ- 6449,2806 грн., на якому знаходився кулон із зображенням Божої Матері, із золота 585 проби, вагою 5 г. вартістю згідно довідки НБУ- 2894,65 грн., сережку із золота 585 проби, вагою 1,1 г. вартістю згідно довідки НБУ- 636,823 грн., сережку із золота 585 проби, вагою 3,1 г. вартістю згідно довідки НБУ -1794,683 грн.
Продовжуючи свій злочинний намірспрямований на вчинення нападу на потерпілу ОСОБА_9 з метою заволодіння її майном, застосовуючи до неї фізичне насилля обвинувачений ОСОБА_8 наніс потерпілій близько 2 ударів в ділянку грудної клітки та шиї, одного удару в область лівого стегна ОСОБА_9 , чим завдав потерпілій тілесні ушкодження, які згідно до висновку судово-медичної експертизи № 1026/1341 від 20.09.2016 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого відкрито заволодів її спортивною сумкою, що не представляє для потерпілої матеріальної цінності, у якій знаходився: мобільний телефон марки «Lenovo А916» в копусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю - 3 323, 34 грн. та фотоапаратом "Самсунг ES70", у корпусі сірого кольору, вартістю- 1 145, 60 грн.
Реалізувавши свій злочинний намір до кінця та заволодівши вищевказаним майном потерпілої, обвинувачений ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму- 16547,38 гривень.
Окрім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , обвинувачуються у тому, що 28.06.2016 у обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які є раніше судимими за вчинення умисних злочинів, та знаходились за адресою: м. Вінниця, по вулиці Іванова, точніше місце знаходження органом досудового розслідування не встановлено, виник єдиний злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 на легковому автомобілі «ВАЗ- 21099» державний номерний знак органом досудового розслідування не встановлений, приїхали 28 червня 2016 року близько 21 годин точніше час не встановлено, до ставка «Бакаї», який розташований в смт. Вороновиця, Вінницького району. Зупинивши автомобіль на відстані непомітній для групи осіб жіночої статі, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходилися неподалік від берега ставка, ОСОБА_8 закривши матерчатою тканиною своє обличчя та взявши із автомобіля заздалегідь підготовлений дитячий пістолет, зовні схожий на справжній, вийшов з салону вищезазначеного автомобіля, та пішов у напрямку дівчат, а ОСОБА_6 , перебуваючи у автомобілі, розпочав рух у напрямку потерпілої з метою реалізації попередньо узгоджених дій з ОСОБА_8 та сприяння вчиненню злочину. Близько 28.06.16 о 21 год., точніше час не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи на березі вказаного ставка, підбурюваний жагою до легкої наживи, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків підійшов ззаду до ОСОБА_9 де в подальшому погрожуючи останній зброєю (ззовні схожою на вогнепальну) почав вимагати у неї, щоб та зняла всі свої коштовності та віддала йому. В цей час ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, створюючи ОСОБА_8 сприятливі умови для скоєння злочину, шляхом умовляння потерпілої ОСОБА_9 у тому, щоб вона підкорилась, останньому. Однак, ОСОБА_9 на зазначене відповіла відмовою, після чого ОСОБА_8 зірвав в останньої : шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 11,14 г. вартістю згідно довідки НБУ 6449,2806 грн., на якому знаходився кулон із зображенням Божої Матері, із золота 585 проби, вагою 5 г. вартістю згідно довідки НБУ 2894.65 грн., сережку із золота 585 проби, вагою 1,1 г. вартістю згідно довідки НБУ 636.823 грн., сережку із золота 585 проби, вагою 3,1 г. вартістю згідно довідки НБУ 1794.683 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним злочинним умислом направленим на заволодіння чужим майном, застосовуючи фізичне насилля ОСОБА_8 наніс близько 2 ударів в ділянку грудної клітки та шиї, одного удару в область лівого стегна ОСОБА_9 , що згідно висновку судово-медичної експертизи № 1026/1341 від 20.09.2016 року дані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, виникли від дії тупого предмету, по давності утворення, можливо 28.06.2016 та відкрито заволодів спортивною сумкою, що не представляє для потерпілої матеріальної цінності, у якій знаходився: мобільний телефон марки «Lenovo А916» в копусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , у відповідності до висновку судово- товарознавчої експертизи № 1167 від 13.09.2016 з урахуванням зносу станом на 28 червня 2016 вартість вищевказаного телефону становить 3 323 гривень 34 копійки та фотоапаратом "Самсунг ES70", у корпусі сірого кольору, у відповідності до висновку судово- товарознавчої експертизи № 1167 від 13.09.2016 з урахуванням зносу станом на 28 червня 2016 вартістю 1 145 гривень 60 копійок належні потерпілій ОСОБА_9 .
В подальшому з місця скоєння злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 16547,38 гривень.
Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_8 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу( розбою), вчинений за попередньою змовою групою осіб, з чим суд не може погодитися виходячи з такого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 187 КК України визнав частково, вважає , що його дії судом слід перекваліфікувати на ч.1 ст. 187 КК України, суду показав, що 28.06.2016 до нього зателефонував його брат та запросив в гості. Коли він приїхав, до брата, то зателефонував брату його сусід ОСОБА_6 , просив, щоб йому привіз бензину. Він спочатку не хотів це робити, а потім погодився, так як у нього був автомобіль і брат пообіцяв, що сусід йому заплатить кошти. Вони поїхали, купили бензин, дуже довго їх по лісі шукали, коли знайшли віддали їм бензин, хвилини 2 постояли і він побачив, що там сиділо 2 дівчини, одна з яких одіяло накинула на себе, а потім скинула, в цей час він побачив на дівчатах золоті прикраси. Він відійшов в сторону, перекурив, залили бензин в автомобіль, розвернулись і поїхали з братом додому. Потім до нього зателефонувала його дружина, і сказала, що його дитина захворіла, він відвіз дитину до лікарні та приїхав назад до брата, де почав телефонувати до знайомих, щоб хтось йому позичив гроші , але йому так і ніхто не відповів. Коли він виходив від брата та йшов до автомобіля, побачив, що їде ОСОБА_6 . Він його зупинив та став просити щоб ОСОБА_6 віддав йому гроші за бензин. Потім вони разом поїхали в магазин «Грош», де він купував хліба і сигарет, а ОСОБА_6 торт та коньяк, після того, як вони скупилися ОСОБА_8 попросив ОСОБА_6 підвезти його до автомобіля , що ОСОБА_6 і зробив, підвіз його до магазину «АТБ» та поїхав далі. В той час у нього виник умисел поїхати за ОСОБА_6 до ставку Бакаї смт. Вороновиця Вінницького району до дівчат, оскільки йому потрібні були гроші, щоб сина одягнути та на придбання йому ліків. Він вирішив свій автомобіль залишити на горбі, зав`язав обличчя простирадлом, взяв собою запальничку- пістолет та спустився до дівчат і ОСОБА_11 . Спочатку хотів зупинись, але розумів, що дома проблеми, потрібні гроші та вирішив не зупинятися. Підійшов до них, ОСОБА_11 почав кидатись у нього палкою, але він ОСОБА_12 відігнав. Після чого він підійшов до потерпілої ОСОБА_9 приклав до неї запальничку-пістолет, щоб їх налякати, зірвав з неї золотий ланцюжок та кулон, вона не змогла зняти каблучку, бо у неї напухли руки, він накинув на неї простирадло; вона сама зняла одну сережку, другу загубила, він взяв коштовності та сумку, що було в сумці він не пам`ятає, точно знає, що мобільний телефон та фотоапарат, а в іншої дівчини ОСОБА_13 він забрав сережки, які він під час вчинення злочину загубив, яка в свою чергу, вколола його вилкою в праву ногу, на що він її штовхнув, забрав сумку та побіг через ліс з іншої сторони до свого автомобіля Жигулі червоного кольору, яким він користувався по довіреності.

Згодом він поїхав та здав ланцюжок, але кому не знає, бо бачив цю людину лише двічі, знає точно, що він працював на таксі, за ланцюжок він отримав 2 500 гривень, сережки він загубив, фотоапарат викинув, телефон залишив. Виручені гроші він відвіз в лікарню.

Вказав, що ОСОБА_6 не допомагав знімати з дівчат прикраси, він підходив до нього збоку, але він ( ОСОБА_8 ) його відганяв щоб той не напав на нього, кричав щоб він заспокоївся.

Зазначив, що обвинуваченого ОСОБА_6 до 28.06.2016 він не знав та він не говорив йому про свої плани, домовленості між ними не було, а ОСОБА_6 нічого про дівчат також не розповідав, після вчиненого він з ОСОБА_6 не зустрічався.

Вказав, що до потерпілої він силу застосовував, лякав, кричав щоб вона закрила рот, ОСОБА_14 також говорив, щоб вона не кричала, а на рахунок ОСОБА_6 - хотів щоб він був на відстані. Коли він здійснював напад, він не знав жодну з дівчат.

Зазначив, що на досудовому слідстві, він давав покази та говорив, що він вчиняв злочин один, але працівники поліції його не чули. У нього був пістолет запальничка (дитяча іграшка) , якою він погрожував потерпілій , ця запальничка залишилась в автомобілі на якому він їхав коли вчиняв злочин , який він у подальшому продав на якому їхав коли вчиняв злочин.

Також визнає цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 у повному обсязі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.187 КК України не визнав, суду показав, що у його цивільної дружини є подруга ОСОБА_15 , з якою 28.06.2016 вони здзвонилися щоб поїхати на природу та попросили його відвести. Цього ж дня ближче до обіду, вони приїхали до ОСОБА_9 додому у смт. Вороновицю Вінницького району. Коли вона винесла продукти харчування він відкрив багажник, і помітив, що він забув інші пакети, тому попередив, що він їх відвезе, а потім поїде у м. Вінницю за пакетами.

Вказує, що ОСОБА_9 запитала куди вони їдуть, на що він їй відповів, що йому байдуже, та вона запропонувала поїхати на озеро Бакаї, смт. Вороновиця Вінницького району. Він їй повідомив, що там ніколи раніше не був, тому, якщо вона знає добре дорогу, то він згоден туди їхати. По приїзду на місце він бачив, що там багато людей, які відпочивають, тому вони проїхали трохи далі і зупинилися. Він витягну усі речі, які були в автомобілі, постелив простирадло, залишив їх там пішов до автомобіля, почав його заводити, але у нього нічого не вийшло бо закінчилось пальне. Тоді він почав обдзвонювати знайомих, в першу чергу подзвонив хлопцю з смт. Вороновиці, але його не було вдома, потім ще багатьом людям телефонував, але все було безрезультатно. Потім він вирішив зателефонувати своєму сусіду Вані, прізвища не знає, попросив щоб він йому привіз 5 літрів бензину, щоб доїхати до заправки, на що він погодився. Вони чекали його приблизно 30 хв., оскільки він заблукав. Приїхав він не один, а з незнайомим чоловіком та повідомив, що це його брат- це був ОСОБА_8 . Вони йому 3-4 літри бензину залили в бак, він почав заводити автомобіль, однак він не заводився , бо мало було бензину. Тоді вони сіли в Жигуль червоного кольору, на якому вони приїхали ОСОБА_8 та його брат , і вони втрьох поїхали до заправки, яка знаходиться на повороті до Бакаїв, заправили пару літрів бензину, та на прохання дівчат він ще взяв їм пачку сигарет та пляшку коньяку, приїхали назад, віддали дівчатам сигарети та коньяк, залили в машину бензину автомобіль, який завівся і вони поїхали у м. Вінницю, де він мав віддати хлопцям гроші, бо у нього з собою не було. Коли вони приїхали у м. Вінниця, він забрав пакет біля дому. Потім вони поїхали в магазин «Грош» , де він купив хліб та торт для дівчат, ОСОБА_8 для себе купував їжу, вій йому віддав гроші які був винен. Потім ОСОБА_8 попросив підвезти його до магазину АТБ, що він і зробив.

Виїхавши за магазин «Грош» він пробив заднє колесо, зателефонував дівчатам, що затримається, він швидко поміняв запаску та поїхав до них.

Коли приїхав дівчата вже рибу жарили, сіли розпивати випивку, і тоді з лісу вийшла невідома йому особа, з зав`язаним обличчям та з пістолетом у руках, який почав говорити, що люди страждають десь, а ви тут відпочиваєте, потім підбіг наскочив на дівчат, вдарив ОСОБА_16 в обличчя, забрав в неї сережки, як потім виявилося, однак він цього не бачив, а потім підбіг до ОСОБА_17 , почав кричати знімай все із себе, а йому сказав, щоб він відійшов на три метри, що він і зробив. бо він наробить дурниць,

Спочатку він кричав до ОСОБА_9 потім почав її штурхати, прижав її, він його просив, щоб той її не бив, вона почала плакати, просила, щоб він ( ОСОБА_6 ) їй допоміг, однак він нічого не міг зробити бо у нього в руках була зброя.

Потім чоловік сказав йому присісти і поставити руки так щоб він бачив. Він присів, біля нього була якась гілляка, він хотів її взяти, однак чоловік це побачив, сказав, щоб він від неї ще відійшов на метр, і почав потерпілу ще сильніше бити, та кричати щоб знімала прикраси, однак вона їх не могла зняти бо в неї пальці розпухли, він почав зривати з неї прикраси, почав психувати.

Він цьому чоловіку раз 10 повторив, щоб він не бив її, сварився з ним, сказав, що зробить все що він хоче тільки щоб він не бив її, і чоловік відійшов від неї сказавши, щоб він підійшов до неї і робив все сам. Він підійшов до неї, зробив вигляд, що знімає з неї з пальця каблучку, і тихо на вухо сказав їй, щоб вона йому зараз віддала все що він хоче щоб він її не бив, а потім розберуться, бо може все погано закінчитись, і відійшов від неї зі словами, що дані прикраси не знімаються. Потім він покричав, схопив, що вона йому віддала ( прикраси, сумку в якій був фотоапарат та мобільний телефон і гроші) і втік.

Він схопив ножа, який лежав на простирадлі, хотів його наздогнати, вибігши до лісу він побачив, що там нікого нема, повернувся назад, але ОСОБА_18 вже не було. Він привів ОСОБА_16 до тями, бо чоловік її вдарив по голові і вона втратила свідомість.

Потім вони потерпілу ОСОБА_9 шукали ще 40 хвилин в лісі, запитували людей чи вони її не бачили. Пізніше вони доїхали до заправки, на тому пальному яке було, автомобіль застряг в болоті бо почалася злива, дочекався наряду поліції, вони його дотягнули на буксирному тросі у м. Вінницю, і у відділку поліції його допитали. Зазначив, що ззовні він нападника не бачив, бо обличчя було замотане, він був невисокий, не українець. Це він зрозумів по кольору шкіри, очах, по розмові, по поведінці

Вказав, що до 28.06.2016 він не був знайомий з ОСОБА_8 .

Зазначив, що коли ОСОБА_8 вдарив його цивільну дружину ОСОБА_13 , він не бачив, це все відбулося дуже швидко. В ОСОБА_13 , видимих ушкоджень не було, голова тільки боліла.

Вказав, що він нічого з потерпілої не знімав, особисто йому ОСОБА_8 ударів не наносив.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що до неї неодноразово телефонувала її подруга ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 та пропонувала зустрітися, на вона запропонувала її зустрітися у кафе, однак подруга захотіла на природу. Про зустріч вони домовилися 28.06.2016, саме, що ОСОБА_21 приїде у смт. Вороновиця з своїм хлопцем ОСОБА_22 , заберуть її і вони поїдуть на ставок ОСОБА_23 . Вони приїхали 28.06.2016 о 14. год. , ОСОБА_24 мав взяти з м. Вінниця шашлик, однак він його забув та запропонував, що він їх відвезе до ставка, а сам повернеться в м. Вінниця за м`ясом.

Коли вони приїхали до ставку, вона запропонувала сісти за столиком, однак ОСОБА_11 заперечив, оскільки вони приїхали на природу, а не за столом посидіти і вони поїхали далі в ліс, де вона ще не була. Вона запитувала ОСОБА_12 чи він бував колись в тих місцях, на що він їй відповів, що був тут вчора з другом. Поблизу людей там не було. Вона та ОСОБА_13 залишились там удвох, а ОСОБА_11 мав повернутися до міста, але у нього закінчився бензин. Він почав видзвонювати своїх друзів , щоб привезли йому пального. Пізніше якісь хлопці привезли бензин, серед них був і ОСОБА_8 . Потім хлопці всі разом поїхали, а вона з ОСОБА_13 залишились самі. О 19 годин вона зателефонувала ОСОБА_25 щоб запитати де він, на що останній повідомив, що він пробив колесо та його зупинили працівники поліції.

В даний час їй здається, що він спеціально тягнув час до вечора. Коли почало темніти приїхав ОСОБА_26 , присів біля них та повідомив, що людей біля ставка вже не має. Через 5-7 хвилин після цього з кущів вискочив ОСОБА_8 в пов`язці та з зброєю, оскілки моросів дощ, вона сиділа замотана в покривалі та золота на ній видно не було. Біля неї лежав мобільний телефон і він сказав, щоб вона кинула його собі в сумку . Після того ОСОБА_8 завалив її на землю на живіт, почав бити, кричати щоб вона знімала усе золото , бив по спині по боках, вдавлював в землю, тримав зброю над головою, матюкався, погрожував. На що ОСОБА_26 стояв навпроти і дивився, ОСОБА_16 він навіть не чіпав, хоч на ній була золота каблучка. ОСОБА_11 казав, щоб він її не бив, ОСОБА_8 почав знімати з неї каблучку, однак не зміг бо у неї набряклі пальці, кричав їй знімати, але вона їх сама не могла зняти, потім ОСОБА_11 підійшов, почав знімати, не міг зняти нагнувся сказав, віддай йому все що в тебе є. В цей час ОСОБА_27 продовжував її бити, вона віддала йому сережки, однак коли віддавала, то одна впала в траву, він став її шукати, але не міг найти, потім вона теж не могла її найти, віддала іншу сережку. Коли вона відкручувала гвоздика, не могла його відкрутити довго, тоді він ще більше її бив, вона не могла дихати, крикнула ОСОБА_11 , щоб він викликав швидку. В цей час ОСОБА_27 налякався, схопив сумку, і втік туди звідки вистрибнув. ОСОБА_11 схопив ножа, і почав шукати ключі, сказав, що він поїде за ним, але це на її думку було для того , щоб вивезти ОСОБА_28 до траси , а потім повернутись до ОСОБА_29 .

Після цього вона біля кафе зустріла сімейну пару, вона до них підійшла попросила телефон, щоб зателефонувати родичам, щоб вони її забрали та вони одразу викликали міліцію. Пізніше ОСОБА_11 приїхав за ОСОБА_30 , вони ще сиділи напевно час, коли почали їхати в них знову закінчився бензин, приїхала поліція яка відбирала показання, їй стало погано та її забрали до лікарні.

Вказала, що вона до даної події знала ОСОБА_6 , оскільки бачила його в 2015 році, так як він приїжджав з її подругою ОСОБА_13 в гості.

На її думку все це було заплановано, тому , що у ОСОБА_31 не викрав каблучку і її ніхто не бив , вона зразу лягла обличчям до землі і лежала; їй здалось, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 між собою перемигувались. Вважає, що за той короткий час, коли ОСОБА_32 приїхав з хлопцями та привіз пальне, він не міг побачити, що у неї є золоті прикраси, бо вони сиділи у лісі, а хлопці були на дорозі.

Зазначила, що ОСОБА_6 не зняв з неї жодної прикраси, однак на її думку він міг захистити її від ОСОБА_33 , якби накинувся на нього, але він нічого не робив.

Вказала, що цивільний позов про відшкодування майнової шкоди підтримує у повному обсязі у розмірі визначеному в обвинувальному акті, оскільки хоча їй був повернутий викрадений мобільний телефон, але на час повернення він був у неналежному стані із значними зовнішніми дефектами.

Також потерпіла просила суд призначити обвинуваченим суворе покарання.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона неодноразово домовлялася про зустріч з своєю подругою ОСОБА_9 , однак зустрітись не вдавалось за можливе. 28.06.2016 потерпіла запропонувала їй поїхати на маївку в смт. Вороновиця Вінницького району на ставок «Бакаї», на що вона погодилась, все було добровільно, однак, вона там ніколи не була і не знала де це знаходилось.

Зранку 28.06.2016 вона з ОСОБА_22 скупилися все, що їм потрібно на природу, та поїхали в смт. Ворновиця забрали ОСОБА_9 , та поїхали на маївку.

Коли вони приїхали на ставок «Бакаї» в смт. Вороновиця Вінницького району там за столиками сиділи люди і вона також запропонувала сісти за столиком, який був вільний, однак там було дуже багато людей і вони вирішили поїхати трохи далі на поляну, де люди відпочивають в палатках.

ОСОБА_26 їх відвіз і залишив там, а сам мав повернувся до м. Вінниця за пакетом, який вони забули, однак не міг виїхати, так як у нього закінчився бензин в автомобілі. Він почав телефонувати до своїх друзів, що хтось йому привіз бензин, на що погодився їх сусід ОСОБА_34 , який приїхав з якимось невідомим хлопцем, та заправили їм автомобіль, але цього бензину не вистачило, тому вони сіли троє в автомобіль і поїхали на заправку. Дані хлопці потерпілу не бачили, вона до них не підходила.

Пізніше, за їх проханням ОСОБА_35 привіз їм цигарки і спиртне, сів з ними їсти, наливав напої, та хвилин десь через 40 вискочив невідомий. Потерпіла ОСОБА_9 сиділа біля неї накрита одіялом, а вона навпроти - ОСОБА_11 . Невідомий почав кричати до неї «знімай золото», він їй стягнув сережки з вух, і вдарив ззаду, яким предметом вона не пам`ятає, тому, що вона втратила свідомість . Пам`ятає, що ОСОБА_36 почала кричати та ОСОБА_11 до нього кричав, але невідомий погрожував, що буде стріляти.

Коли вона прийшла до тями - ОСОБА_17 вже не було, ОСОБА_11 був біля неї, вже темніло. Він її посадив в автомобіль, де вони посиділи ще хвилин 40, почався дощ, вони почали їхати, однак не могли виїхати бо там було дуже болото. Потім в них знову закінчився бензин та через декілька хвилин приїхала оперативна група, їх витягли, привезли в райвідділ. Допитували в відділі поліції їх довго, те що вона говорила, що на неї був напад, вони не звертали уваги.

Вказала, що з потерпілою вона в хороших та дружніх відносинах, але зустрічалися вони не часто, потерпілій було відомо, що ОСОБА_6 раніше судимий та вона нормально відносилась до цього.

Зазначила, що в той день, коли приїхала швидка до потерпілої, то вона почала говорити, що вони всі домовились про розбій.

Вказала, що вони в той день вживали алкоголь, а саме випили 1 пляшку коньяку чи горілки, вона не пам`ятає, а другу не допили.

Зазначила, нападник їй був не відомий та після 28.06.2019 вона його побачила лише в суді. З ОСОБА_6 вона перебуває у цивільному шлюбі 2,6 років, спільних дітей у них немає. Вказала, що письмової заяви про вчинення злочину вона не писала бо працівники поліції у неї не хотіли прийняти таку заяву, але письмових доказів цього в неї не має.

Свідок ОСОБА_37 в судовому засіданні показала, що вона не знайома з потерпілою ОСОБА_9 , з обвинуваченим ОСОБА_6 вона також не знайома, а знайома з обвинуваченим ОСОБА_8 , оскільки вона за рік до його затримання була його цивільною дружиною. На даний час вони не підтримують ніяких відносин, розійшлись вони в 2015 році, а всього з ним знайома 6 років. В 2016 році восени у неї з ОСОБА_8 була зустріч, оскільки він їй зателефонував і попросив позичити гроші, вона йому позичила 3 000 грн.. Через тиждень він мав її кошти віддати, однак його затримали. Їй не відомо, чи в той період він з кимось зустрічався.

Стороною обвинувачення заявлялися в судовому засіданні клопотання про виклик в судове засідання свідків, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування , а саме: ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , М ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , які не були очевидцями інкримінованої події злочину.

Вказані особи неодноразово до судового засідання не з`являлися , у зв`язку з чим, у подальшому прокурор наполягав на виклику свідків: ОСОБА_45 (брата обвинуваченого ОСОБА_8 ) та ОСОБА_38 ( матері двох малолітніх дітей), від виклику інших свідків прокурор відмовився.

Суд неодноразово вживав заходи приводу відносно свідка ОСОБА_50 , які не дали позитивного результату, а також сприяв неодноразово прокурору для забезпечення явки свідка ОСОБА_38 , яку прокурор зобов`язувався забезпечити самостійно, оскільки вона мати двох малолітніх дітей, крім того, також судом неодноразово скеровувалися вказаним особам судові повістки, але ці особи до суду не з`явились, а прокурором, на розсуд суду, не вжито достатніх заходів щодо забезпечення явки цих осіб для дачі пояснень, тому суд з урахуванням позиції учасників судового провадження , прийшов до висновку про можливість розгляду даного провадження у їх відсутності, оскільки ці особи ні були очевидцями події інкримінуємого кримінального правопорушення.

Судом у відповідності до ч.3 ст. 26 КПК України також в судовому засіданні було досліджено й інші докази , клопотання про дослідження яких було заявлено стороною обвинувачення, а саме:

- рапорт інспектора поліції про отримання телефонограми 28.06.2016 о 21.34 год. від громадянки ОСОБА_51 інформації про те, що у дівчини, яка відпочиває на базі відпочинку « Бакаї» смт. Вороновиця Вінницького району викрали мобільний телефон та вироби жовтого металу (Т.3 а.с.103);
- витяг з кримінального провадження №0000926, з якого убачається, що 29.06.2016 потерпіла ОСОБА_9 звернулась до органів поліції із заявою про вчинення злочину, а саме, що 28 червня 2016 року,біля 21 год. невідома особа, перебуваючи біля ставку Бакаї в смт. Вороновиця Вінницького району, погрожуючи ОСОБА_9 предметом ззовні схожого на пістолет та нанесенням їй тілесних ушкоджень, заволодів особистими речами останньої, а саме: виробами жовтого металу - ланцюжком "Кардинал", кулончиком із зображенням Божої Матері, сережками, мобільним телефоном "Леново", фотоапаратом "Самсунг", жіночою сумочкою, грошовими коштами в сумі 54 гривень (Т.3 а.с.102);
- протокол огляду місця події від 29.06.2016 з фототаблицею складеного в присутності понятих, з якого вбачається, що місцем події є берегова лінія ставка Бакаї в смт. Вороновиця Вінницького району (Т.3 а.с.104-108);
- висновок судово-медичної експертизи № 1026/1341 від 01.07.2016 відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки , синців з припухлістю м`яких тканин в ділянках грудної клітки , шиї садна на лівому стегні . Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 належать до легких тілесних ушкоджень , що спричинили короткочасний розлад здоров`я. виникли від дії тупого твердого предмета ( предметів) по давності утворення, можливо, в строк вказаний у постанові - 28.06.2016 (Т.3 а.с.114);
- протокол проведення слідчого експерименту від 01.07.2016 року з фототаблицею, складеного за участі потерпілої ОСОБА_9 , яка під час даного слідчого експерименту повідомила про обставини розбою, який вчинено відносно неї 28.06.2016 близько 21.00 год. біля ставку Бакаї в смт. Вороновиця Вінницького району (Т.3 а.с.127-153);
- висновок судово дактилоскопічної експертизи від 06.09.2016 № 707-Д з якого убачається, що на поверхнях пляшки з-під алкогольного коньячного напою «Аркадіївський бриз», ємкістю 0,5 вилученої за фактом проведення огляду місця події на березі ставку Бакаї, який розташований в смт. Вороновиця, Вінницького району, слідів рук не виявлено. В зв`язку з тим, що слідів рук не виявлено, відповісти на частину питання «Якщо наявні, то чи придатні для ідентифікації особи?», не представилось можливим (Т.3 а.с.160-164);
- висновок судової товарознавчої експертизи від 13.09.2016 № 1167, з якого убачається, що ринкова вартість фотоапарату торгової марки «Самсунг ES70» з урахуванням зносу станом на 28 червня 2016 року могла становити 1 145, 60 гривень. Ринкова вартість мобільного телефону «Lenovo А916» з урахування зносу станом на 28 червня 2016 року могла становити 3 323,34 гривень ( Т3.а.с.172-174);

- протокол огляду предмету від 01.07.2016, складеного за участі понятих, з якого убачається, що протоколом огляду є предмет - ДВД R диск ( Т.3 а.с.156-157);
- протокол огляду місця події від 21.10.2016з фототаблицею складеного в присутності понятих, з якого вбачається, що місцем події є автостоянка, яка розташована в м. Вінниця, вул. Кармелюка, 2, де було зупинено гр. ОСОБА_8 , який погодився видати належні предмети, які були при ньому (Т.3 а.с.188-191);
- протокол огляду предмету від 30.11.2016 , складеного за участі понятих, з якого убачається, що протоколом огляду є предмети - мобільний телефон марки «Lenovo А916» в копусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , у якому знаходилась: батарея «Lenovo» із написом Date НОМЕР_2 , карта SD, об`ємом 2Gb, сім карти операторів Київстар та Лайф», запальничку у корпусі жовтого кольору «ВІС», запальничку у корпусі червоного кольору, флакон із залишками невідомої речовини, металеву запальничку у корпусі чорного кольору із зображенням автомобіля, чорного кольору адаптер «SanDisk», червоного кольору фрагмент сім карти, картка УКРСИББАНКУ № НОМЕР_3 належна Smjrshkova Olena, одна купюра номіналом 50 гривень «Україна» одна купюра номіналом 1 долар «США» та чек паперовий Приват Банку ( Т.3 а.с.192);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 05.09.2016, а саме вилучено інформацію на CD-R диску вих. 146 30/3/кт від 05.09.2016 ( Т.4 а.с.46);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 05.09.2016, а саме вилучено інформацію на CD-R диску вих. 146 31/3/кт від 05.09.2016 ( Т.4 а.с.49);
- протокол проведення слідчого експерименту від 16.11.2016 проведеного за участі ОСОБА_8 з приводу відтворення та уточнення події, яка сталась 28.06.2016 близько 21.00 год. біля ставку Бакаї в смт. Вороновиця Вінницького району (а.с.Т.4 а.с.54-57);
- постанова про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 01.07.2016, якої убачається, що речовим доказом у даному кримінальному провадженні визнано відеозапис, із Гіпермаркету «Грош», який записаний на ДВД-Р диск наданий ОСОБА_52 , який приєднано до матеріалів кримінального провадження ( Т.3 а.с.159);

- постанова про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 06.09.2016, з якої убачається, що речовим доказом у даному кримінальному провадженні визнано піно пластиковий підніс білого кольору із цінником ТЦ «Епіцентр» та пляшку об`ємом 0,5 літра, яку поміщено в спец пакет експерти: служби № 3085637, яка упакована виконавцем експертизи №707-2 від 06.09.2016 та поміщена в камеру зберігання речових доказів СВ Винницького РВП ВВП ГУНП України у Вінницькій області ( Т.3 а.с.165);

- постанова про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 22.10.2016, з якої убачається, що речовим доказом у даному кримінальному провадженні визнано мобільний телефон марки «Lenovo А916» в копусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , у якому знаходилась: батарея «Lenovo» із написом Date 20140829- 8s5, карта SD, об`ємом 2Gb, сім карти операторів Київстар та Лайф», запальничку у корпусі жовтого кольору «ВІС», запальничку у корпусі червоного кольору, флакон із залишками невідомої речовини, металеву запальничку у корпусі чорного кольору із зображенням автомобіля, чорного кольору адаптер «SanDisk», червоного кольору фрагмент сім карти, картка УКРСИББАНКУ № НОМЕР_3 належна Smjrshkova Olena, одна купюра номіналом 50 гривень «Україна» одна купюра номіналом 1 долар «США» та чек паперовий Приват Банку, які поміщені до камери зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ( Т.3 а.с.194);
- розписку про отримання потерпілою ОСОБА_9 мобільного телефону марки «Lenovo А916» в копусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , у якому знаходилась: батарея «Lenovo» із написом Date 20140829- 8s5 (Т.3 а.с.195);
- постанова про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 16.11.2016 з якої убачається, що речовим доказом у даному кримінальному провадженні визнано відеозапис, який проводився під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 , який записаний на ДВД диск (Т.4 а.с.39).
- судом оглянуті : відеозапис, який проводився під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 ,відеозаписи із Гіпермаркету «Грош».
Заслухавши пояснення обвинувачених, потерпілої, свідків оглянувши та дослідивши надані суду докази, суд приходить до такого.
Згідно із ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Про це також йдеться у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146), де Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні ним докази, суд зазначає, що відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Відповідно до п. 9 згаданої Постанови, небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.
Вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 ст. 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.
Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль, Так, з урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинються за попереднім зговором, до таких дій можуть бути віднесені передача іншому співучаснику зброї, подолання опору потерпілого або приведення його у безпорадний стан з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим виконавцем тощо.
Проаналізував досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 28 червня 2016 року близько о 21.00 годин вчинив напад на потерпілу ОСОБА_9 , з метою заволодіння її майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи її здоров`я, оскільки від нанесених ним ударів потерпілій, останній спричинені тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тому суд вважає, що його дії невірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст. 187 КК України, а слід кваліфікувати за ч.1 ст. 187 КК України.
При винесені даного процесуального рішення суд приймає покази обвинуваченого ОСОБА_8 , які узгоджуються із показами обвинуваченого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_10 та частково з показами потерпілої ОСОБА_9 , а також з дослідженими іншими доказами безпосередньо в суді.
Суд приймає до уваги протоколи слідчих дій та вважає їх допустимими доказами, оскільки вони вчинені у відповідності до норм чинного КПК України та є належними та допустимими не суперечать показанням обвинуваченого, узгоджуються із висновками експертиз.
Суд приймає до уваги як достовірні докази висновки експертиз, оскільки вони проведені компетентними спеціалістами, узгоджуються з вищенаведеними об`єктивними доказами по справі.
Суд приймає до уваги інформацію, яка міститься на дисках для лазерних систем зчитування, оскільки вказана інформація є належною та допустимою в сенсі чинного КПК України.
Покази потерпілої ОСОБА_9 в частині того, що на її думку злочин щодо неї був запланований ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , оскільки тілесні ушкодження ОСОБА_8 завдавав лише їй; також ним було викрадено лише її майно, та те що, ОСОБА_6 мав можливість вчини опір ОСОБА_8 , а також те , що їй здалось, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 між собою перемигувались під час події ,суд вважає є припущенням, як такі, які будь-якими іншими доказами стороною обвинувачення не підтверджено.
Тому у суду існують сумніви, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 за ч.2 ст. 187 КК України вчинено ним
Частиною четвертою статті 17 КПК України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому в вину злочину за ч.2 ст. 187 КК України не була доведена стороною обвинувачення під час судового розгляду даного кримінального провадження.
До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
Частина 2 статті 17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.
За встановлених фактичних обставин, виходячи із закріпленого в ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, суд приходить до висновку про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст. 187 КК України , у зв`язку чим його слід визнати невинуватим та виправдати .
Оскільки суд прийшов до висновку про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у пред`явленому обвинувачені, тому суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.2 ст. 187 КК України на ч.1 ст. 187 КК України, тобто якнапад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що розбій на потерпілу був вчинений ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує дані про його особу, який на час затримання не працював, не одружений, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, ні є особою з інвалідністю, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває а також те, що завдана шкода потерпілій не відшкодована. Також суд, враховує міркування потерпілої у даному кримінальному проваджені ОСОБА_9 , яка наполягала на суворому покаранні.
Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує його покарання суд визнає є рецидив злочинів.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства та йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 187 КК України.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Судом встановлено, що обвинуваченого ОСОБА_8 затримано по даному кримінальному провадженні 22.10.2016 року.( Т.1 а.с.30) . З цього часу на підставі ухвал суду до обвинуваченого ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово судом продовжувався.
Згідно вимог ЗУ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-7, до ч. 5 ст. 72 КК України було внесено зміни.
Так, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно до п. п. «б», «в» ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 № 838-VIII, у строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання та тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
18 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла Закон "Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення)" № 2046-VIII, який набув законної сили 21.06.2017 року. Вказаним законом скасовуються зміни, внесені до Кримінального процесуального кодексу України законом "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" (№ 838-VІІІ від 26.11.2015 року) Прийнятим 18 травня 2017 року законом повністю скасовуються зміни, внесені у Кримінальний кодекс України і редакція частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України повністю повертається до тієї, що існувала з моменту набрання чинності кодексом в 2001 році.
Згідно до положень , викладених в ст.8 КПК України, вбачається, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.5 КК України , закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Суд вважає , що у даному випадку, Закон України від 26.11.2015 № 838-VIII, має зворотну силу, тобто ними можуть скористатися і особи, які були попередньо ув`язненні до набрання чинності Законом України від 18.05.2017 року № 2046-VIII.
У зв`язку з чим , суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення та тримання під вартою в період з 22.10.2016 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку 2 дням позбавлення волі відповідають 1 день попереднього ув`язнення.
Потерпілою ОСОБА_9 подано цивільний позов, згідно якого з посилкою на ч.1 ст.177 ч.1 ст. 1166 ЦК України вона просить суд стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 солідарно доведену майнову шкоду в сумі 16 574, 38 гривень.
Згідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає, що вищезазначені позовні вимоги, підлягають до задоволення в частині стягнення усього розміру матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки судом установлено, що розмір завданої даним кримінальним правопорушенням майнової шкоди потерпілій ОСОБА_53 складає 16 547 гривень 38 копійок, внаслідок умисних дій вчинених обвинуваченим ОСОБА_8 . Тому дану суму матеріальної шкоди необхідно стягнути з цивільного відповідача- обвинуваченого ОСОБА_8 , яка ним визнана у повному обсязі в судовому засіданні та підтверджена письмовими доказами . В свою чергу, у солідарному стягнені матеріальної шкоди з ОСОБА_6 слід відмовити, оскільки суд визнав його невинуватим.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають до стягнення процесуальні витрати на корить держави, за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1167 від 13.09.2016 в розмірі 351 гривні 84 копійки та судово- дактилоскопічної експертизи №707-Д від 06.09.2016 в розмірі 263 гривні 88 копійок, що разом становить 615 гривень 72 копійки.

Долю речових доказів , слід вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме:

- відеозапис, із Гіпермаркету «Грош», який записаний на ДВД-Р диск наданий ОСОБА_52 , - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- піно пластиковий підніс білого кольору із цінником ТЦ «Епіцентр» та пляшку об`ємом 0,5 літра, яку поміщено в спец пакет експерти: служби № 3085637, яка упакована виконавцем експертизи №707-2 від 06.09.2016 та поміщена в камеру зберігання речових доказів СВ Винницького РВП ВВП ГУНП України у Вінницькій області - знищити;

- мобільний телефон марки «Lenovo А916» в копусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , у якому знаходилась: батарея «Lenovo» із написом Date НОМЕР_2 , карта SD, об`ємом 2Gb, сім карти операторів Київстар та Лайф, які передані потерпілій ОСОБА_9 , залишити останній за належністю;
- запальничку у корпусі жовтого кольору «ВІС», запальничку у корпусі червоного кольору, флакон із залишками невідомої речовини, металеву запальничку у корпусі чорного кольору із зображенням автомобіля, чорного кольору адаптер «SanDisk», червоного кольору фрагмент сім карти, картка УКРСИББАНКУ № НОМЕР_3 належна Smjrshkova Olena, одна купюра номіналом 50 гривень «Україна» одна купюра номіналом 1 долар «США» та чек паперовий Приват Банку, які поміщені до камери зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.
- відеозапис, який проводився під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 , який записаний на ДВД диск залишити в матеріалах кримінального провадження.
Як роз`яснено у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», згідно із рішенням ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», в якому, зокрема, зазначено таке: «Законність тримання заявника під вартою з 15.10.2001 до 04.08.2003 п. 74 «Суд вважає, що за відсутності чіткого положення, яке встановлювало б правило, коли і за яких умов взятий під вартою на стадії досудового розслідування має далі триматися під вартою на стадії судового розслідування, такий стан не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п. 1 ст. 5 Конвенції. Суд також повторює, що практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, сама по собі суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю Конвенції принципу верховенства права (див. справу «Барановський проти Польщі») № 28358/95, п. п. 55-56, ЄКЛП 2000-III, та справу «Кавка проти Польщі» № 25874/94 п. 51, від 09.01.2001, справу «Фельдман проти України», № 76556/01 та № 3877904, п. 73 від08.04.2010)». У п. 75 цього ж рішення вказано, що хоча національний суд 15.10.2001 прийняв рішення про попереднє ув`язнення заявника, він не визначив подальший строк тримання під вартою і жодним чином не обгрунтував своє рішення. Це призвело до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після цієї дати. У зв`язку з цим Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 (див. справа «Соловей і Зозуля проти України», п. 76, від 27.11.2008).

Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, можна дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме набрання цим вироком законної сили не суперечитиме п. 74 рішення у справі «Харченко проти України». Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

При цьому, якщо питання про доцільність та обгрунтованість тримання засудженого під вартою виникає на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження, суд з метою забезпечення прав засудженого в разі неможливості завершення провадження в апеляційному порядку до спливу двомісячного строку з дня ухвалення вироку судом першої інстанції необхідно незалежно від наявних клопотань сторін кримінального провадження розглянути питання доцільності та обгрунтованості тримання під вартою. У такому випадку суд застосовує правила ст. 331 КПК до завершення розгляду провадження в суді апеляційної інстанції.

Отже з врахуванням роз`яснень, викладених у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою», при вирішенні питання що належить вчинити із заходами кримінального провадження, обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на думку суду слід залишити до набрання вироку законної сили.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді шести років позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні ч.2 ст.187 КК України та виправдати його.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання 22 жовтня 2016 року.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_8 у строк відбуття призначеного цим вироком покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення та тримання під вартою в період з 22.10.2016 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку 2 дням позбавлення волі відповідають 1 день попереднього ув`язнення.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати на корить держави, за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1167 від 13.09.2016 в розмірі 351 гривні 84 копійки та судової дактилоскопічної експертизи №707-Д від 06.09.2016 в розмірі 263 гривні 88 копійок, що разом становить 615 гривень 72 копійки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , задовольнити частково, стягнувши на її користь з обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди у загальному розмірі 16 547 гривень 38 копійок.

В частині позову до ОСОБА_6 відмовити за необгрунтованістю.

Речові докази:

- відеозапис, із Гіпермаркету «Грош», який записаний на ДВД-Р диск наданий ОСОБА_52 , - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- піно пластиковий підніс білого кольору із цінником ТЦ «Епіцентр» та пляшку об`ємом 0,5 літра, яку поміщено в спец пакет експерти: служби № 3085637, яка упакована виконавцем експертизи №707-2 від 06.09.2016 та поміщена в камеру зберігання речових доказів СВ Винницького РВП ВВП ГУНП України у Вінницькій області - знищити;

- мобільний телефон марки «Lenovo А916» в копусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , у якому знаходилась: батарея «Lenovo» із написом Date НОМЕР_2 , карта SD, об`ємом 2Gb, сім карти операторів Київстар та Лайф, які передані потерпілій ОСОБА_9 , залишити останній за належністю;

- запальничку у корпусі жовтого кольору «ВІС», запальничку у корпусі червоного кольору, флакон із залишками невідомої речовини, металеву запальничку у корпусі чорного кольору із зображенням автомобіля, чорного кольору адаптер «SanDisk», червоного кольору фрагмент сім карти, картка УКРСИББАНКУ № НОМЕР_3 належна Smjrshkova Olena, одна купюра номіналом 50 гривень «Україна» одна купюра номіналом 1 долар «США» та чек паперовий Приват Банку, які поміщені до камери зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

- відеозапис, який проводився під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 , який записаний на ДВД диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається присутнім учасникам судового провадження. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складений у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1