В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року м. Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку статті 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
01 березня 2019 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з приміщенням сільського клубу в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, не маючи умислу на позбавлення життя, протиправно, умисно наніс ОСОБА_5 долонею лівої руки один удар в область правої частини обличчя, кулаком правої ноги три удари в область тулуба та головою один удар в область голови, завдавши фізичного болю та спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синців та садна обличчя, які відповідно до висновку експерта № 91/д від 17.04.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

03.06.2019 під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкимінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду наступне.

Точної дати не пригадує, однак не заперечуючи, що це було 01.03.2019, він приїхав до сільського клубу, покликав потерпілого ОСОБА_5 та наніс йому удари. На запитання суду про причини такої поведінки обвинувачений ОСОБА_4 відповів, що приїхав, щоб розібратися з потерпілим, оскільки його молодший брат вказав, що хлопці вимагають у нього гроші. На запитання суду про те чи скаржився обвинуваченому ОСОБА_4 його молодший брат саме на потерпілого ОСОБА_5 , обвинувачений чітко відповісти не зміг. На запитання суду чому обвинувачений не повідомив правоохоронні органи про те, що в його брата вимагають гроші останній відповів, що вже розібралися й більше не вимагають.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина доведена зібраними матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого та потерпілого, законного представника потерпілого, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши наведене вище, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні повністю доведена вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, а його дії слід кваліфікувати за ч.1ст.125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження.

Вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин характеризується умисною формою вини у виді прямого умислу, оскільки він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, що підтверджується наданими ним під час судового розгляду показаннями.

Вказаний злочин, який вчинив ОСОБА_4 є закінченим, оскільки його діями повністю реалізована об`єктивна сторона цього злочину.

Згідно документів, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , він є таким, що раніше не притягувався до кримінальної відповідальності в силу ст.89 КК України (Вимога ДІТ МВС України від 07.03.2019 № 1374/109/1004/1/02-19), посередньо характеризується за місцем проживання (Характеристика, надана головою Великоснітинської сільської ради від 04.03.2019 № 66), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (довідки Фастівської ЦРЛ від 11.03.2019 № 201 та № 129).

Згідно з досудовою доповіддю, складеною Фастівським міськрайонним відділом Філії Державної установи «Центр пробації у м. Києві та Київській області» державної установи «Центр пробації» від 31.05.2019 № 32/35/4121-19 зроблено висновок про те, що рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 є середнім. А виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк без обов`язкового застосування до нього заходів соціально-виховного впливу з метою набуття позитивних емоційно-вольових навичок неможливе та може становити високу небезпеку для суспільства, в т.ч. окремих осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. ст. 66 та 67 Кримінального кодексу України обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості, дані про його особистість, думку потерпілого, висновки досудової доповіді, тому вважає, що йому слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Щодо висновку про міру покарання, зробленого у досудовій доповіді уповноваженим представником органу пробації, то суд частково його враховує, а саме оцінку ризиків повторного вчинення кримінального правопорушення. Стосовно міри покарання суд не бере його до уваги, оскільки інкримінований обвинуваченому ОСОБА_4 злочин не передбачає міри покарання, пов`язаної із позбавленням чи обмеженням волі.

Враховуючи викладене вище, зважаючи на мету кримінального покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді громадських робіт.

Судові витрати відсутні. Цивільний позови не заявлено. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 314-1, 349 ч. 3, 368, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1