У Х В А Л А
Іменем України

07 серпня 2019року
м. Київ
справа № 200/8757/19

провадження № 51-3441 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2019 року,
встановив:
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ухвалою від 11 червня 2019 року задовольнив клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , скасував арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Самарського та Бабушкінського районних судів м. Дніпропетровська від 15 вересня 2016 року, 12 червня 2017 року, 19 липня 2017 року в межах здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000436 на транспортний засіб Nissan Armada 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 .

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 27 червня 2019 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Адвокат ОСОБА_4 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2019 року та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2019 року, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати зазначені судові рішення. Наголошує, зокрема,на неврахуванні судами положень ст.129 Конституції України, правового висновку Верховного Суду України викладеного в постанові від 12 жовтня 2017 року (№5-142 кс (15)17), Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Воловік проти України», п. 1 ст. 6, ст. 13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено частинами 1 та 2 ст. 309 КПК України.

Частиною 3 вказаної норми процесуального закону встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді (які не визначені в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України) оскарженню не підлягають, і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК України.

При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПКУкраїни, зокрема про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

За положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Виходячи з наведеного, арешт майна передбачає встановлення певного обмеження прав особи щодо вільного володіння майном, на яке накладається арешт, повне або часткове скасування арешту, у свою чергу, повністю або в певній частині поновлює права особи щодо відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Саме тому, при формулюванні в ст. 309 КПК України переліку ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, законодавець відніс до їх числа ухвали про арешт майна або відмову у ньому, оскільки це питання стосується необхідності обмеження прав володільця майна, але не зазначив у цьому переліку ухвали про скасування арешту майна, адже таке рішення означає повне або часткове скасування вже накладених обмежень.

Таким чином, в аспекті положень ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

За таких обставин, апеляційний суд прийняв обґрунтоване рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2019 року, оскільки її апеляційне оскарження не передбачено законом.
На підставі наведеного, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість оскарження ухвали слідчого судді про скасування арешту накладеного на майно в апеляційному порядку.
Таке рішення відповідає висновку, викладеному в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 19 лютого 2019 року.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3