УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий слідчого відділу Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , 04.12.2019 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , приблизно у листопаді 2019 року, керуючись корисливим мотивом та з метою протиправного заволодіння чужими грошовими коштами у сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США шляхом вимоги їх передачі з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів ОСОБА_7 та її близьких родичів, вступив у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб у попередню змову з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами чоловічої статі, які попередньо, у період з грудня 2017 року по жовтень 2019 року, умисно і безпідставно вчиняли дії, спрямовані на приниження гідності та ділової репутації державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 .

Так, реалізуючи заздалегідь розроблену злочинну схему, спрямовану на вимушену, під тиском погроз передачу ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 2 000 доларів США на користь ОСОБА_4 та двох невстановлених досудовим розслідуванням осіб чоловічої статі, 26.11.2019 приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 прийшов до приміщення службового кабінету ОСОБА_7 , який розташований за адресою: вул. 600-річчя, 30, м. Вінниця, де, незважаючи на повідомлення ОСОБА_7 про зайнятість, зайшов до її службового кабінету та поставив на стіл листок паперу, на якому рукописним текстом зазначено номер карткового банківського рахунку № НОМЕР_1 , номер мобільного телефону НОМЕР_2 та сума грошових коштів, яка підлягає переказу, а саме емблема валюти долара США у вигляді латинської літери «S», перекресленої двома вертикальними лініями, і число 2 000 після знаку, та повідомив, що він є парламентарем між нею та двома невстановленими досудовим розслідуванням особами чоловічої статі та поставив завідомо протиправну категоричну вимогу здійснити банківський переказ на зазначений на наданому ОСОБА_7 листку паперу картковий банківський рахунок з номером банківської платіжної картки № НОМЕР_1 грошових коштів у сумі, зазначеній на наданому листку паперу, тобто 2 000 доларів США, а також повідомив, що будь-яка розмова про припинення протиправних дій двох невстановлених слідством осіб чоловічої статі відносно ОСОБА_7 можлива лише після надходження зазначеної грошової суми на банківський рахунок, а також те, що ОСОБА_7 має бути зацікавлена у виконанні його вимог, після чого ОСОБА_4 попрямував до виходу з кабінету та, знаходячись біля дверей, усвідомлюючи протиправність своєї вимоги щодо передачі грошових коштів, з метою сприйняття ОСОБА_7 його погроз як реальних, вчиняючи таким чином психологічне насильство, повідомив ОСОБА_7 , що на прийняття рішення у неї залишилось день-два, після чого залишив приміщення службового кабінету Третьої вінницької державної нотаріальної контори.

Вищеописаними протиправними спільними діями ОСОБА_4 та дві невстановлені досудовим розслідуванням особи чоловічої статі забезпечили вигідну для них поведінку ОСОБА_7 , спричинили появу у неї стійкого страху, викликаного тривалим безпідставним псуванням її ділової репутації з боку двох невстановлених досудовим розслідуванням осіб та відсутністю будь-яких відомостей про особу ОСОБА_4 , його дійсні наміри та можливі наслідки у разі її відмови в наданні грошових коштів у встановлений останнім короткий проміжок часу.

У подальшому, 29.11.2019 приблизно о 10:00 год. ОСОБА_7 , усвідомлюючи та реально сприймаючи можливість настання негативних для неї наслідків, зателефонувала до ОСОБА_4 та повідомила, що згодна на виконання висунутої вимоги про передачу грошових коштів.

На наступний день, 30.11.2019 о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_4 з номеру телефона НОМЕР_2 надіслав ОСОБА_7 СМС-повідомлення наступного змісту: «здр. Если вы хотите идти нашим путем не переживаете мы можем встретиться.», на що ОСОБА_7 погодилась та в смс-повідомленні відповіла «Добре. Де і коли?» та ОСОБА_4 відповів «Мегамол, 2 этаж возле кофе. 17.00. Сегодня».

Прийшовши на зустріч до обумовленого місця, а саме до кафе, яке знаходиться на 2-му поверсі ТЦ «Мегамол», що за адресою: вул. 600-річчя, 17-Е, м. Вінниця, ОСОБА_7 присіла за столик біля вікна, а о 17:00 год. до неї підійшов ОСОБА_4 та, діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи вірогідність його викриття правоохоронними органами та маючи на меті приховування вчинення ним злочину, висловив на адресу ОСОБА_7 вимогу пройти до магазину «Комфі», що також знаходиться на 2-му поверсі ТЦ «Мегамол», до місця продажу холодильників та швидко пішов в сторону магазину. Прийшовши до магазину в обумовлене місце, ОСОБА_7 повідомила, що згодна на його пропозицію, однак, висловила умову надання їй гарантій припинення псування її ділової репутації та запитала про наслідки її відмови від виконання вимог, висловлених ОСОБА_4 . У відповідь ОСОБА_4 , не відповідаючи на запитання ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами чоловічої статі, слідуючи попередньо розробленому спільному плану, забезпечуючи вигідну для спільників поведінку ОСОБА_7 , повідомив останній, що в разі невиконання його вимоги передати грошові кошти в сумі 2000 доларів США неправомірні дії відносно ОСОБА_7 та її близьких родичів будуть продовжені ним і двома невстановленими слідством особами чоловічої статі та значною мірою посилені задля приниження ОСОБА_7 та членів її родини, порушення їх спокою, псування їх ділової репутації і кар`єри, приниження їх честі і гідності, в тому числі шляхом публікування про них недостовірних відомостей образливого змісту, тобто обмеження передбачених Конституцією України прав ОСОБА_7 та її близьких родичів на повагу до їх гідності, на невтручання в особисте і сімейне життя та на працю.

Після висловлення вищевказаної погрози, продовжуючи застосування психологічного насильства, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що незабаром вкаже їй місце і спосіб передачі грошових коштів та наказав їй йти з місця зустрічі, що ОСОБА_7 вимушено зробила.

У подальшому, 01.12.2019, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами чоловічої статі, продовжуючи реалізацію заздалегідь розробленого спільного злочинного плану, з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 надіслав ОСОБА_7 СМС-повідомлення наступного змісту: «здр. Сегодня в том же месте, на то же время.возьмите подарок», на що ОСОБА_7 , сприймаючи попередні погрози ОСОБА_4 як реальні, в СМС-повідомленні зазначила про неможливість з`явитися на зустріч та попросила її перенести, на що ОСОБА_4 погодився та переніс зустріч на 17:00 год. 02.12.2019.

На наступний день, ОСОБА_4 , слідуючи розробленому з двома невстановленоми досудовим розслідуванням особами чоловічої статі спільному злочинного плану, усвідомлюючи протиправність своїх дій та намагаючись уникнути викриття правоохоронними органами, ініціював зустріч біля кінотеатру «Мир», розташованого за адресою: вул. Келецька, 57, м. Вінниця, зі своєю знайомою - ОСОБА_8 . При такій зустрічі 02.12.2019 о 16 годині 15 хвилин у вищевказаному місці ОСОБА_4 , зловживаючи довірою ОСОБА_8 та не повідомляючи їй про свої злочинні наміри, передав їй свої особисті речі та попросив піти поперед нього до магазину «Комфі», що у ТЦ «Мегамол», де у подальшому, не видаючи факту їх знайомства, ОСОБА_8 повинна спостерігати за його діями, та за жестом ОСОБА_4 підійти до нього та забрати одну річ, яку йому повинна передати невідома їй жінка.

У подальшому, о 16 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , усвідомлюючи та реально сприймаючи можливість настання негативних для неї та її родичів наслідків, виконала вимогу ОСОБА_4 та прийшла до визначеного ним місця, а саме - до кафе, розташованого на 2-му поверсі ТЦ «Мегамол». Близько 17:00 години поблизу кафе з`явився ОСОБА_4 , який, обійшовши та оглянувши прилеглу територію, кивком голови наказав ОСОБА_7 йти до магазину «Комфі» та пішов в тому ж напрямку попереду ОСОБА_7 . Зайшовши до магазину та пройшовши до місця, де розташовані холодильники, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що вона може передати йому грошові кошти.

У свою чергу, ОСОБА_7 , діючи під впливом раніше висловлених їй погроз, сприйнятих нею як реальних, при цьому діючи під контролем правоохоронних органів, дістала із своєї сумки та передала ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 48 000 гривень (240 купюр номіналом по 200 гривень), що приблизно еквівалентно 2 000 доларів США, які ОСОБА_4 узяв до рук та поклав до внутрішньої кишені своєї куртки, після чого повідомив ОСОБА_7 , що зателефонує їй 03.12.2019 о 12:00 годині, та висловив вимогу залишити приміщення магазину, а сам жестом підізвав до себе ОСОБА_8 , поклав отримані грошові кошти у сумі 48 000 гривень до її сумки та наказав йти додому, а сам лишився на території магазину «Комфі», де перебував ще декілька хвилин.

У подальшому ОСОБА_4 спробував залишити приміщення ТЦ «Мегамол», однак, був затриманий уповноваженими службовими особами правоохоронних органівна біля виходу з магазину «Комфі».

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів потерпілого та його близьких родичів (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За підозрою в скоєнні даного злочину в порядку ст. 208 КПК України о 17.05 год. 02.12.2019 затримано: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рахни Лісові, Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого.

ОСОБА_4 03.12.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, - вимога передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів потерпілого та його близьких родичів (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 доводиться наступними матеріалами, які перебувають в кримінальному провадженні: протоколом огляду місця події; заявою від потерпілої; протоколами допиту потерпілої; речовим доказами; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом затримання та іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, на даний час, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років. Крім того, останній на даний час офіційно ніде не працює, тобто не має постійного офіційного джерела доходу, що в сукупності свідчить про відсутність соціально стримуючих факторів. Крім того, ОСОБА_4 з 01.02.2018 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином, наявна сукупність підстав вважати, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового слідства та суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення з метою отримання засобів до існування.

Крім того, ОСОБА_4 відоме місце проживання та роботи свідків та потерпілого по кримінальному провадженні, а характер вчиненого злочину свідчить про те, що останній в свою чергу перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході може здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб.

Також, з наявних в матеріалах кримінального провадження даних останній вчинив даний злочин за попередньою змовою з групою осіб, які на даний час не затримані, що в свою чергу дає підстави слідству вважати, що останній перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході може змовлятися зі свої спільниками у тому числі з застосуванням засобів електронного (мобільного) зв`язку та повідомляти їх про важливу для досудового слідства інформацію своїм спільникам, які в свою чергу можуть приховувати відомості або інші речові докази, які можуть бути використаними як доказовою базою у даному кримінальному провадженні, а також впливати на свідків та потерпілого.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Оскільки, злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , скоєний без застосування насильства щодо життя та здоров`я особи відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України зобов`язаний визначити розмір застави.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, вважаю, що такий запобіжний захід як застава в розмірах визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб забезпечить належну поведінку підозрюваного, що відповідно сприятиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначення розміру застави та покладення обов`язків зазначених в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000131, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 27.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
03.12.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Санкція ст. 189 ч. 2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

У відповідності з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше не судима та підозрюється у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачена максимальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, суд також враховує особу підозрюваного, який не працює, тобто не має постійного джерела доходу, не одружений, осіб на утриманні не має, проживає сам, що в свою чергу свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів, крім того, останньому відоме місце проживання та місце роботи свідків та потерпілого по кримінальному провадженні. Також, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені даного злочину за попередньою змовою з групою осіб, які на даний час не затримані, що в свою чергу дає підстави вважати, що останній перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході може змовлятися зі свої спільниками у тому числі з застосуванням засобів електронного (мобільного) зв`язку та повідомляти їх про важливу для досудового слідства інформацію своїм спільникам, які в свою чергу можуть приховувати відомості або інші речові докази, які можуть бути використаними як доказовою базою у даному кримінальному провадженні, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушеннята вчиняти інші злочини, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 з 02 грудня 2019 року, тобто з моменту затримання до 17 год. 05 хв. 30 січня 2020 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 30 січня 2020 року.

Одночасно визначити заставу в розмірі 24 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 48 168 (сорок вісім тисяч сто шісдесят вісім) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не відлучатись з населеного пункту, де він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя