ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/7335/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1940/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2019 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 ..
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 22 грудня 2019 року.
Строк тримання під вартою рахується з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 тобто з 24.10.2019 року.
Визначено суму застави у розмірі 160560 грн. 00 коп., які необхідно внести на відповідний рахунок до сплину терміну тримання під вартою.
Роз`яснено, що при внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити та покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, всякому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого-прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи.
Строк дії ухвали - до 22 грудня 2019 року.
Як зазначено в ухвалі, слідчим суддею до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 (а.с44-46).
Вищезазначене клопотання слідчого вмотивоване тим, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, 03.04.2009 Жовтневим р/с м. Харкова, за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі; 26.01.2018 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, таким чином маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно скоїв умисний корисливий злочин поєднаний з проникненням у житло на території Холодногірського району м. Харкова.
Досудовим слідством встановлено, що 24 жовтня 2019 року, приблизно у період часу з 00 години 00 хвилин, до 05 години 00 хвилин, точний час в ході досудового розслідування невстановлений, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи повторно, умисно, прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де будучи впевненим, що власники вказаного домоволодіння відсутні, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, переліз через паркан, яким огороджено територію вказаного домоволодіння таким чином проникнувши на територію домоволодіння.
Після чого, реалізуючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна за допомогою металевого прута зламавши дужку на якій кріпиться навісний замок на дверях, через які здійснюється вхід до житла, проникнувши таким чином у житло, з якого викрав наступне майно: тканеву спортивну сумку чорного з синім кольорів фірми «Vins Beg» у якій знаходяться: куртка чорного кольору із матеріалу схожого на шкіру фірми «VRVO 48 розміру, куртка чорного кольору з міховою підкладкою 52 розміру із матеріалу схожого на шкіру, куртка чорного кольору фірми «Р&Р, тканеву куртку чорного кольору фірми «F&F», куртку темно-синього кольору фірми «АНА», музичні колонки фірми «Genius», електрочайник фірми «Еlenberg», магнітофон марки «Sony СFD-S01», набір каструль у кількості 5 каструль з кришками та 1 сковорідкою з кришкою фірми Royalt Line, клавіатура «Weibo WB-8011, велосипед білого з оранжевим кольору марки «GТ Аvalanchе», після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майно на власний розсуд.
Своїми злочинними, протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 20000 грyн.
Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України (крадіжка), тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
Слідчим вказано, що 24.10.2019 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
24.10.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в у житло, вчинене повторно, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Вина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 24.10.2019, протоколом огляду місця події від 24.10.2019, протоколом допиту свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Крім того, в клопотанні вказано, що ОСОБА_7 , раніше засуджений - 03.04.2009 Жовтневим р/с м. Харкова, за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі; 26.01.2018 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік.
Зазначено, що підставою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 є наявність встановлених ризиків, передбачених п.1,п.3,п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що разом з вищезазначеним унеможливлює застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.1,п.3,п.5 ч.1 ст. 177 КПК України та визначив заставу, передбачену ст.ст. 182,183 КПК України, в сумі 160 560 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України (а.с. 44-46).
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 25.10.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням його волі.
Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм КПК України та при її винесенні застосовано занадто суворий запобіжний засіб.

Прокурор та захисник ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені, про поважність свого неприбуття сторони у справі не повідомляли, що відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_12 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад троьх років та наявності ризиків, передбачених п.1,п.3,п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.3, п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1,п.3,п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Доводи на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Наведене вище, узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 177,178,182,183,193,194,196,197 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування.

Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 та ст.ст.182,183 КПК України, а також враховано та оцінено сукупність обставин, а саме: до взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, відповідно до ст.89 КК України має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив корисливий тяжкий злочин, санкція статті якого передбачає позбавлення волі строком від 3 до 6 років, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, що негативно характеризує його як особу антисоціальну та схильну до вчинення злочинів, які відносяться до даної категорії. Репутація підозрюваного незадовільна (а.с.45).
Керуючись положеннями КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, як альтернативний запобіжний захід.

Що стосується оцінки визначеного слідчим суддею розміру застави при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд враховує наступні положення кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст.182 КПК України розмір застави визначається саме слідчим суддею, судом з урахуванням кримінального правопорушення і межі розміру застави чітко регламентовані ч.5 ст.182 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

Як зазначено в ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. При цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, виходячи із вимоги КПК України щодо необхідності при визначенні розміру застави з врахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу, апеляційний суд вважає, що застава у розмірі 160 560 грн., як визначив слідчий суддя, не є обґрунтованою.

В розумінні вимог ст.ст.1,2,3,7,9,182 КПК України сума застави має обраховуватися в розмірі встановленому Законом на 01 січня календарного року, прожиткового мінімуму для працездатних громадян, в якому приймається рішення або здійснюються процесуальні дії.

Колегія суддів вважає, що, з огляду на наведені вище обставини, а також, враховуючи розмір завданих збитків, застава у розмірі 153 680 грн. (80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних громадян станом на 01.01.2019 року) буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Зазначене є підставою для скасування ухвали слідчого судді від 25 жовтня 2019 року в частині визначення розміру застави та постановлення нової ухвали апеляційним судом в цій частині.

Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 КПК України та належним чином враховано вкрай негативну репутацію підозрюваного.

Доводи адвоката на застосування рішень ЄСПЛ «Харченко проти України», «Єлоєв проти України», «Третьяков проти України» при винесенні оскаржуваної ухвали заслуговують на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.
Посилання захисника в апеляції на ті факти, що ОСОБА_7 визнає себе винним, розкаюється у вчиненому, дає детальні показання, має постійне місце проживання та проживає разом з матір`ю, яка офіційно працює на підприємстві «Мівіна» фасувальнецею спецій, вірність висновків слідчого судді не спростовує.

Ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Крім того, зазначення захисником про те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінально провадження безпідставні, оскільки матеріали кримінального провадження не були предметом розгляду слідчого судді.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості та достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2019 року щодо застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування скасувати в частині розміру застави.
Винести нову ухвалу в цій частині, якою визначити в якості альтернативного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: