Єдиний унікальний номер: 343/2236/18
Номер провадження: 1-кс/0343/622/19
У Х В А Л А
іменем України

29 серпня 2019 року м.Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Долина Івано-Франківської області скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 27.05.2019,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить поновити йому строк на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 27.05.2019, пропущений із поважних причин, скасувати постанову старшого слідчого СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 27.05.2019, внесеного до ЄРДР за №0000329 від 02.06.2018, а матеріали кримінального провадження направити на досудове розслідування для організації подальшого досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 зазначає, що упровадженні СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області знаходились матеріали досудового розслідування, які внесені до ЄРДР за №0000329 від 02.06.2018 щодо його побиття сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яке мало місце 01.06.201 в селі Раків Долинського району на його подвір`ї поряд із його будинковолодіння, де йому вищевказаними особами було нанесено тілесні ушкодження, від яких він потрапив в лікарню на швидкій допомозі, в яку його заносили на носилках від отриманих травм.

29 травня 2018 року слідчим була винесена постанова про закриття кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як не здобуто достатніх даних про наявність у діях невстановленої досудовим розслідуванням особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та неможливості встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень отриманих ним.

Ухвалою Долинського районного суду від 14.12.2018 вищевказану постанову слідчого було скасовано та скеровано кримінальне провадження для відновлення та продовження досудового розслідування з зазначенням недоліків слідства. Через півроку він поцікавився у слідчого чи висунута підозра особам, які нанесли йому тілесні ушкодження. 23 липня 2019 року слідчий ОСОБА_4 йому повідомив, що з того нічого не буде, бо по судово-медичній експертизі не можна встановити у нього давність утворення тілесних ушкоджень, так як немає жодних підтверджуючих даних. Він слідчому вказав на наявність довідки про виїзд швидкої допомоги 01.06.2018, де йому на місце події надавалась перша медична допомога і каретою швидкої допомоги його було госпіталізовано у стаціонарне відділення лікарні. Слідчий же повідомив, що ніде таких даних не має і тому він справу закрив ще раніше 27.05.2019.

Вважає постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 27.05.2019 щодо його побиття незаконною, винесеною передчасно, так як слідчим не повно та не всебічно досліджено обставини даної справи, як це вказує ч. 2 ст.9 КПК України.
Слідчим не дотримано вимог закону при закритті кримінального провадження, оскільки після скасування першої постанови про закриття кримінального провадження від 29.06.2018 не виконані вказівки слідчого судді. Зокрема, суд зазначав, що не проведено огляд місця події, необхідно встановити місце спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , провести додатковий допит потерпілого з приводу характеру отримання тілесних ушкоджень, встановити інших осіб, які можуть бути свідками у кримінальному провадженні або їм відомі інші обставини такого конфлікту, витребувати всі медичні документи та інше .
З постанови слідчого від 27.05.2019 слідує, що слідчий місце огляду не проводив, жодних вище перелічених дій не виконував, його додатково допитував, де він вказував про виїзд до нього швидкої допомоги, але не допитав працівників даної медичної установи, які виїздили на місце інциденту каретою швидкої допомоги, не витребував у встановленому законом порядку та не визнав речовими доказом медичні документи із даного медичного закладу, які вказують на давність отримання тілесних ушкоджень.
Якщо б слідчий допитав лікарів, які виїздили на місце інциденту та витребував у встановленому законом порядку із медичного закладу карту виїзду ШМД №4020 від 01.06.2018, то не було б не вирішеним питання у судово-медичній експертизі про давність утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , адже все описано у карті виїзду швидкої допомоги, де, коли і при яких обставинах він отримав тілесні ушкодження.
Цих вказівок виконано слідчим не було, а тому кримінальне провадження ним закрито формально із підстав, що судово-медичною експертизою неможливо встановити давність отриманих тілесних ушкоджень, оскільки слідчий вважає, що інших доказів у справі не має і що головне, проведено вичерпний комплекс слідчих дій.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраним та перевірених доказів. Тому дану постанову слідчого, яку отримав 23.07.2019, в той же день він оскаржив прокурору. Згідно з копією листа-відповіді прокуратури від 02.08.2019, справа закрита, бо встановити термін отриманих ним тілесних ушкоджень не представляється можливим. Після отримання відповіді із прокуратури 15.08.2019 про відмову у скасуванні постанови слідчого, він оскаржив її до суду у 10 - тиденний строк, тому просить поновити строк оскарження.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свою скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладеній у ній.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву від 29.08.2019, в якій просить розгляд скарги проводити без його участі. До заяви додав матеріали кримінального провадження №0000329 від 02.06.2018 в одному томі. Будь-яких пояснень та заперечить відносно скарги суду не надав.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000329 від 02.06.2018, приходжу до такого висновку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно з вимогами ст.110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи (установи), яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Виходячи з викладеного, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, який зобов`язаний перевіряти законність прийнятої слідчим постанови. А тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Як вбачається з положень п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що 01.06.2018 ОСОБА_8 звернулась в чергову частину Долинського ВП за номером 102 з повідомленням про те, що сусіди, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_10 тілесні ушкодження.

1 червня 2018 року прийнята також усна заява від ОСОБА_3 про те, що 01.06.2018 близько 20.15 год його сусіди ОСОБА_9 з своїми синами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прийшли до нього на подвір`я та вчинили конфлікт, в ході якого почали наносити йому тілесні ушкодження.

Аналогічні відомості він повідомив у своїх письмових поясненнях від 01.06.2018.

Відомості по даному факту внесені в ЄРДР 02.06.2018 за № 0000329.

18 червня 2018 року ОСОБА_3 визнаний потерпілим.

Постановою про закриття кримінального провадження від 27.05.2019 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000329 від 02.06.2018 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. В мотивувальній частині постанови зазначено, що було допитано ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , які повідомили, що тілесних ушкоджень вони не спричиняли. Згідно рапортів ДОП Долинського ВП встановити інших свідків чи очевидців зазначеного факту не представилось можливим.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0000329 від 02.06.2018 встановлено, що слідчим з метою встановлення обставин кримінального правопорушення дійсно було допитано тільки ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , при цьому осіб, на яких вказував потерпілий у своїй заяві - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не встановлено та не допитано.

Під час допиту потерпілий вказував, що очевидцями могли бути сусіди. Про встановлення та допит останніх було зазначено в дорученні старшого слідчого СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_16 від 12.06.2018, однак особи сусідів не встановлені та останні не допитані з приводу відомих їм обставин кримінального правопорушення, а рапорти ДОП про неможливість встановлення очевидців свідчать про формальний підхід до розслідування, а не бажання встановити об`єктивну істину у справі.

Окрім цього, відповідно до вказівок прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_17 та висновків, зроблених в ухвалі слідчого судді від 14.12.2018, слідчому слід провести огляд місця події, встановити місце спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Однак, вказаних вимог слідчим не виконано та передчасно винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Заслуговують на увагу і твердження скаржника про те, що не витребовувалась карта виїзду швидкої допомоги з метою встановлення часу завдання йому тілесних ушкоджень.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

В силу ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Однак, не зважаючи на вказані вимоги закону, слідчим не надано слідчому судді доказів, які б спростовували в повній мірі доводи скарги та підтверджували обставини, які стали підставою для закриття кримінального провадження та доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового розслідування.

Проаналізувавши постанову про закриття кримінального провадження від 27.05.2019 та матеріали кримінального провадження № 0000329 від 02.06.2018, приходжу до переконання, що постанова прийнята передчасно, оскільки не вчинені вищеописані процесуальні дії, які зазначені у дорученні від 12.06.2018 та в ухвалі слідчого судді від 14.12.2018: не оглянуто місце події, не встановлено місце спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , не встановлено осіб, які можуть бути свідками у вказаному кримінальному провадженні та не допитано їх, не вжито заходів з метою встановлення часу спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, в тому числі, не витребувано карту виїзду швидкої допомоги, а також не встановлено та не допитано ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , як учасників конфлікту, про яких у своїй заяві повідомляв потерпілий.

З матеріалів справи встановлено, що постанову про закриття кримінального провадження від 27.05.2019 ОСОБА_3 оскаржив прокурору, відповідь якого про відмову в її скасуванні отримав 15.08.2019, а зі скаргою до слідчого судді звернувся 19.08.2019, а тому вважаю, що строк на її оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

При наявності таких обставин слідчий суддя вважає, що необхідно усунути зазначені вище неповноту досудового розслідування, більш детально з`ясувати усі обставини справи, в тому числі й ті, на які вказує у своїй скарзі заявник з метою правильної та належної їх оцінки, та приходить до переконання, що постанова про закриття кримінального провадження від 27.05.2019 винесена передчасно, без достатніх для цього підстав, без проведення всіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні та підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст.2, 22, 84, 91, 93, 94, 220, 224, 283, 284, 303, 304 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 27.05.2019 задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження від 27.05.2019.

Скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділення Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 27.05.2019, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329 від 02.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Скерувати матеріали кримінального провадження №0000329 від 02.06.2018 для відновлення та продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1