ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2996/19 Справа № 206/3627/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000527 від 20 травня 2019 року, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2019 року,

за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2019 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_5 частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2019, вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2019 та вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2019, та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_5 18.03.2019 приблизно о 18 годині 00 хвилин, знаходячись у лісосмузі, яка розташована неподалік будинку №2 по вул. Лужникова у м. Дніпро, виявив на землі, поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходився металевий предмет, що за своїми зовнішніми ознаками схожий на обріз із мисливської, одноствольної, гладкоствольної рушниці. Усвідомлюючи той факт, що він, знайшов вогнепальну зброю, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.
Далі, в цей же день та час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 підняв з землі вказаний поліетиленовий пакет чорного кольору, у якому знаходився металевий предмет, що за своїми зовнішніми ознаками схожий на обріз із мисливської, одноствольної, гладкоствольної рушниці та привласнив його, тим самим незаконно придбав вогнепальну зброю.
Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, вище вказаний поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходився металевий предмет, що за своїми зовнішніми ознаками схожий на обріз із мисливської, одноствольної, гладкоствольної рушниці, переніс до місця своєї реєстрації та проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим почав незаконно зберігати вогнепальну зброю, тобто володіти нею без відповідного дозволу, не при собі, а в обраному ним місці.
20.05.2019 приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, взявши поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходився обріз із мисливської, одноствольної, гладкоствольної рушниці, вийшов з місця своєї реєстрації та проживання (будинок АДРЕСА_2 ) та тримаючи його в руках, почав носити вогнепальну зброю, без передбаченого законом дозволу, по вулицям м. Дніпро.
У подальшому, 20.05.2019 приблизно о 10 годині 40 хвилин,
ОСОБА_5 , маючи при собі поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходився обріз із мисливської, одноствольної, гладкоствольної рушниці, знаходився на території дитячого майданчика, розташованого навпроти будинку №68 по вул. Немировича Данченко у м. Дніпро, де палив тютюнові вироби в забороненому місці, внаслідок чого поліцейськими 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління Національної Поліції у м. Дніпро, ОСОБА_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, за ч.2 ст.175-1 КУпАП, про що винесено постанову серії АА№804065.
На запитання працівників поліції чи маються у ОСОБА_5 , заборонені для зберігання предмети, останній відповів, що він має при собі поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходиться вогнепальна зброя, а саме: обріз із мисливської, одноствольної, гладкоствольної рушниці, у зв`язку із чим на місце викликано слідчо-оперативну групу Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
20.05.2019 об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на території дитячого майданчика, розташованого навпроти будинку № 68 по вул. Немировича Данченко у м. Дніпро, в присутності двох понятих, дістав з поліетиленового пакета чорного кольору, який знаходився при ньому та надав слідчому СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_8 , для огляду та подальшого вилучення, металевий предмет, що за своїми зовнішніми ознаками схожий на обріз із мисливської, одноствольної, гладкоствольної рушниці, який він придбав, зберігав та носив при собі, без передбаченого законом дозволу, порушуючи положення ст. 39 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцію «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992. Предмет, що схожий на зброю, вилучений 20.05.2019 у ОСОБА_5 , є нестандартною вогнепальною зброєю обрізом мисливської, одноствольної, гладкоствольної рушниці моделі «ИЖ-К», 16-го калібру, виробництва Іжевського механічного заводу (СРСР), заводські номери на частинах якого видалені 1963 року виготовлення. Наданий обріз виготовлений саморобним способом шляхом укорочення ствола до остаточної довжини 311 мм та зміни приклада на саморобну металеву рукоятку. Вищевказаний обріз мисливської рушниці «ИЖ-К» придатний до проведення пострілів мисливськими патронами 16-го калібру.
В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що з вироком не згоден та просить його змінити, призначивши більш м`яке покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив при призначенні покарання врахувати, що його дружина вагітна та він хворий на туберкульоз, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які визнавались обвинуваченим в судовому засіданні, та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Судом першої інстанції вказаних вимог закону було дотримано належним чином.
Так, при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнав щире каяття. До обставин, що обтяжують покарання суд відніс вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.
Суд також взяв до уваги те, що ОСОБА_5 , маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив умисний злочин, що свідчить, про його стійку антисуспільну поведінку.
Суд апеляційної інстанції погоджується з встановленими судом обставинами, які впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що покарання ОСОБА_5 призначене у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України та остаточне покарання визначене, із застосуванням правил ст. 71 КК України, призначене з дотриманням вимог закону України про кримінальну відповідальність, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Отже, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання були взяті до уваги усі обставини у провадженні, такі, як тяжкість вчиненого злочину, особа винного, обставини, які пом`якшують покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання, які стали підставами для призначення обвинуваченому мінімального розміру покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, та остаточне покарання визначено вірно, з урахуванням положень ст. 71 КК України, тому підстав вважати призначене покарання явно несправедливим унаслідок суворості у суду не має.
Під час апеляційного перегляду провадження не встановлено підстав для застосування щодо обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України.
Разом з цим, твердження скарги ОСОБА_5 про те, що він хворий на туберкульоз та в нього є вагітна дружина, свого документального підтвердження не знайшли, тому суд апеляційної інстанції не може взяти їх до уваги.
Отже, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необгрунтованими та не підлягають задоволенню, а вирок суду є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4