В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.05.2019 Справа №607/10613/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження №0000194 від 29 березня 2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Купчинці Козівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, на утриманні перебуває троє малолітніх дітей, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 18 грудня 2006 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1200 грн. Додаткова міра покарання позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців. Вирок вступив в законну силу 03 січня 2017 року;

- 17 січня 2008 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185, п. 3, 4 ст. 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців;

- 03 серпня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки. У відповідності до ст. 71 КК України приєднано 6 місяців по вироку Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 січня 2008 року. Всього 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Вирок вступив в законну силу 08 грудня 2010 року,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, 28 березня 2019 року близько 15:30 год. разом із знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приїхали в с. Серединки Тернопільського району в гості до знайомих. Перебуваючи на кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_3 , у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 28 березня 2019 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_3 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно викрав мобільний телефон «Samsung» марки «GalaxyS4» з об`ємом карти пам`яті 16 GB вартістю 1559 гривень 50 копійок, чохол червоного кольору вартістю 150 гривень 00 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_6 .

Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 1709 гривень 50 копійок.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності.

Так, 28 березня 2019 року близько 15:30 год. ОСОБА_3 разом із знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приїхали в с. Серединки Тернопільського району в гості до знайомих. Перебуваючи в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_3 , у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний намір, 28 березня 2019 року близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що у другій частині будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_10 , власники відсутні за місцем проживання, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, відкривши вхідні двері, проник до приміщення вказаного будинку, де в подальшому викрав із кімнати вказаного будинку чорну чоловічу куртку із шкіро-замінника, яка належить ОСОБА_10 та яка була у використанні вартістю 531 гривня 67 копійок.

Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину утік, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 531 гривень 67 копійок.

Вказані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у житло, вчинене повторно.

26 квітня 2019 року між прокурором ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000194 від 29 березня 2019 року та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри, беззастережно визнав свою винуватість у вчинені даного злочину, та зобов`язався відшкодувати судові витрати за проведення судових експертиз.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинені злочини, а саме: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, узгоджено призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання і встановити йому випробувальний термін.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважає, що при укладенні даної угоди дотриманні вимоги і правила КПК України та КК України, просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просить укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості від 26 квітня 2019 року та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 обумовлену в ній міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечила проти затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 26 квітня 2019 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 , вказавши, що шкода відшкодована в повному обсязі.

Злочини, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочинами: середньоїтяжкості (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжким злочином (ч. 3 ст. 185 КК України).

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості від 26 квітня 2019 року, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Шкода потерпілим відшкодована в повному обсязі.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості від 26 квітня 2019 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у житло, а тому його дії кваліфіковані вірно за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, за якими належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості від 26 квітня 2019 року, міру покарання.

Окрім того, у кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз № 6.1-453/19 від 22 квітня 2019 року в сумі 628,04 грн., № 6.1-451/19 від 18 квітня 2019 року в сумі 785,05 грн.; та за проведення дактилоскопічних експертиз № 1.4-278/19 від 23 квітня 2019 року в сумі 1099,07 грн., № 1.4-277/19 від 23 квітня 2019 року в сумі 942,06 грн., які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах даного кримінального провадження.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000194 від 29 березня 2019 року угоду про визнання винуватості від 26 квітня 2019 року між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 26 квітня 2019 року покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз № 6.1-453/19 від 22 квітня 2019 року, № 6.1-451/19 від 18 квітня 2019 року; дактилоскопічних експертиз № 1.4-278/19 від 23 квітня 2019 року, № 1.4-277/19 від 23 квітня 2019 року, в розмірі 3454 (три тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривні 22 (двадцять дві) копійки, в користь держави (УК у м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р9002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 899998, ).
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1