УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000097, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
10 вересня 2019 року представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000097, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, на майно, тимчасово вилучене 06 квітня 2017 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - грошові кошти в розмірі 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) доларів США.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Старший слідчий в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 , який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000097 від 29 березня 2016 року, в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, тимчасово вилученого 06 квітня 2017 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року обґрунтовано та потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час не відпала. При цьому, звертав увагу суду на те, що арештовані грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0000097 від 29 березня 2016 року.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши позицію заявника ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 , а також вивчивши матеріали судової справи № 761/12279/17 (провадження № 1-кс/761/7734/2017), слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000097, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у справі № 761/12279/17 (провадження № 1-кс/761/7734/2017) клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000097, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, задоволено та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 06 квітня 2017 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - грошові кошти в розмірі 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) доларів США.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на вищевказані грошові кошти послугувала наявність розумних підозр вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні № 0000097 від 29 березня 2016 року.

Разом із цим, старший слідчий в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 , який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000097 від 29 березня 2016 року, в судовому засіданні не спростував доводів заявника, не надав слідчому судді жодних доказів, які б свідчили про те, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема набуті кримінально протиправним шляхом, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а також не довів необхідності збереження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, тимчасово вилученого 06 квітня 2017 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 29 березня 2016 року, питання про арешт тимчасово вилученого майна вирішено ухвалою слідчого судді від 13 квітня 2017 року, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, власник арештованого майна не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та суттєво обмежує непорушне право власника на мирне володіння своїм майном, закріплене Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 та скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000097, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, на майно, тимчасово вилучене 06 квітня 2017 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - грошові кошти в розмірі 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) доларів США.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
Клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000097, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000097, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, на майно, тимчасово вилучене 06 квітня 2017 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - грошові кошти в розмірі 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) доларів США.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1