УХВАЛА
КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

25 липня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

При секретареві ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянула матеріали кримінального провадження № 0012903 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року, якою обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повернуто прокуророві.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0012903 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повернуто прокуророві.

Суд першої інстанції дійшов до такого висновку, оскільки в обвинувальному акті, складеному щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 містяться відомості про фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, однак відсутнє формулювання обвинувачення, бо під таким заголовком в обвинувальному акті міститься дослівно переписані фактичні обставини кримінального правопорушення. При цьому, суд першої інстанції наголосив, що термін «фактичні обставини кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення» має різний правовий характер, що повинно враховуватись стороною обвинувачення.

Справа №761/4648/2019 Апеляційне провадження:11-кп/824/1692/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_11 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачення взагалі не пред`явлено, оскільки у тій частині обвинувального акту, яка стосується дій останнього, вказано що такі дії були вчинені ОСОБА_8 .

Таким чином суд першої інстанції вважає, що виявлені недоліки свідчать про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при складанні й затвердженні обвинувального акуту, що унеможливлює призначення судового розгляду.

Не погодившись зі вказаним рішенням суду, вважаючи його необґрунтованим, невмотивованим та незаконним прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу на обґрунтування якої вказує наступне.

Прокурор зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідає усім вимогам, передбаченими ст. 291 КПК України, а формулювання обвинувачення та фактичні обставини ґрунтується на тих фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

А отже, суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, оскільки повинен був лише визначитись, чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, не вдаючись до аналізу суті формулювання обвинувачення та викладу фактичних обставин.

На цих підставах, прокурор просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року про повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прокурору, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора на підтримку апеляційних вимог, захисника - адвоката, який у виступі підтримав рішення суду першої інстанції, але у вирішенні питання щодо суті апеляційних вимог поклався на розсуд судової колег, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів визнає наступне.

Відповідно до положень ст. 291 КПК України, крім іншого, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, конкретних вимог щодо форми викладення вказаних елементів обвинувального акту кримінальний процесуальний закон не містить, покладаючи вирішення цих питань на прокурора - процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Ці положення закону вказують на те, що форма викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення визначається саме прокурором, а не стороною захисту чи судом, тим більше - у підготовчому засіданні, і, хоча зауваження суду в оскарженій ухвалі щодо не ідентичності понять фактичні обставини кримінального провадження та формулювання обвинувачення слушні, у цьому конкретному випадку вони не можуть бути покладені в основу рішення про повернення обвинувального акту прокуророві, бо застосована форма викладення змісту згаданих частин обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України не суперечить.

Судовою практикою загально визнано, що обвинувачення має бути сформульоване так, щоб містити складові частини кримінального правопорушення відповідно до диспозиції правової норми, яка інкримінована обвинуваченому, тобто об`єкт, суб`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та кваліфікуючі ознаки, відповідно - вмістити в себе відомості про час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, направленість умислу обвинувачених, наслідки, що настали в результаті скоєного, та інші істотні для юридичної кваліфікації скоєного обставини.

У цьому конкретному випадку повна відповідність викладу фактичних обставин кримінального правопорушення формулюванню обвинувачення не свідчить про те, що у цьому формулюванні відсутні вказані вище необхідні його складові частини або, що це формулювання не відповідає викладу фактичних обставин, як їх визнав встановленими прокурор.

Отже в цій частині апеляційна скарга прокурора матеріалам кримінального провадження відповідає, ґрунтується на положеннях ст. 291 КПК України і тому підлягає задоволенню, а посилання суду першої інстанції на вказану обставину як на підставу повернення обвинувального акту прокуророві потрібно виключити з мотивувальної частини оскарженої ухвали.

Що ж стосується вказівки суду на те, що обвинувачення ОСОБА_7 фактично не пред`явлено, то вона відповідає матеріалам кримінального провадження, бо, як видно з обвинувального акту (а. с. 12-14) той підрозділ цього акту, який називається "формулювання обвинувачення" саме ОСОБА_7 , то в ньому, хоча дійсно і викладені інкриміновані йому спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 діяння, але на підсумок підрозділу зроблено висновок, що ОСОБА_8 , а не ОСОБА_7 , як слід було вказати, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене у великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що обвинувачення ОСОБА_7 в обвинувальному акті не сформульоване, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і не дає суду можливості через вказаний недолік розглянути кримінальне провадження по суті, а тому в цій частині апеляційні вимоги прокурора задоволенню не підлягають.

В силу вказаного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0012903 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повернуто прокуророві змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання як на підставу повернення обвинувального акту прокуророві, що стосується ідентичності викладення фактичних обставин кримінального провадження та викладення формулювання обвинувачення.

В решті вказану ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: