Справа № 152/833/19
У Х В А Л А

02 вересня 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

у с т а н о в и в:

В провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Вказане кримінальне провадження відповідно до протоколу авторозподілу судових справ між суддями передано в провадження судді ОСОБА_7 (а.с. 20)
За наслідками проведення підготовчого судового засідання у справі 01 серпня 2019 року суддею ОСОБА_7 подано заяву про самовідвід (а.с. 36-37).
01 серпня 2019 року, відповідно до здійсненого авторозподілу судових справ між суддями, заява судді ОСОБА_7 про самовідвід передана на розгляд судді ОСОБА_6 (а.с. 38).
Ухвалою судді ОСОБА_6 від 02 серпня 2019 року заяву про самовідвід судді ОСОБА_7 задоволено (а.с.49).
Розпорядженням керівника апарату суду від 05 серпня 2019 року № 63 призначено повторний авторозподіл судової справи та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2019 року, зазначений обвинувальний акт переданий головуючому у справі - судді ОСОБА_6 (а.с. 52, 53).
Ухвалою судді ОСОБА_6 від 05 серпня 2019 року у справі призначено підготовче судове засідання на 20 серпня 2019 року (а.с. 54).
За наслідками проведення підготовчого судового засідання у справі 20 серпня 2019 року суддею ОСОБА_6 подано заяву про самовідвід (а.с. 60).
20 серпня 2019 року, відповідно до здійсненого авторозподілу судових справ між суддями, заява судді ОСОБА_6 про самовідвід передана на розгляд судді ОСОБА_1 (а.с. 65).
Заява про самовідвід, яку суддя ОСОБА_6 просила розглянути без її участі, мотивована тим, що обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні є головний лікар Шаргородської ЦРЛ ОСОБА_4 , з яким вона протягом тривалого періоду часу перебуває у приятельських стосунках, має спільних друзів, спілкується у повсякденному житті, їхні між особисті відносини виходять за межі спілкувань головуючого судді з сторонами судового провадження.
На думку судді ОСОБА_6 вказана обставина може викликати в учасників кримінального провадження сумнів у її об`єктивності та неупередженості при судовому розгляді справи.
У судовому засіданні прокурор не заперечував щодо задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_6 .

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні покладались на розсуд суду при вирішенні заяви про самовідвід судді ОСОБА_6 . Одночасно, обвинувачений повідомив, що дійсно перебуває в дружніх стосунках з суддею ОСОБА_6 та обставини викладені в заяві про самовідвід відповідають дійсності.
Суд, вивчивши заяву про самовідвід, матеріали кримінального провадження, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, доходить висновку про задоволення заяви судді ОСОБА_6 про самовідвід виходячи з такого.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Пунктом 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначив, що Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Занд проти Австрії» (заява №7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) комісія звернула увагу на те, що стаття 6 Конвенції передбачає: «всю організаційну систему судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції».

Окрім того, у рішеннях у справі «Посохов проти Росії» (заява № 63486/00) від 4 березня 2003 року та у справі «Федотова проти Росії» (заява № 73225/01) від 13 квітня 2006 року Європейський суд з прав людини також вказав, що суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані.

Отже, з огляду на викладене вище, можна стверджувати, що «судом, встановленим законом» (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.
Із зазначеного, належить зробити висновок, що самовідвід це обов`язок, зокрема судді, метою якого є гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, який попереджає можливість скасування рішення з мотивів незаконності складу суду.
Таким чином, оцінивши мотиви самовідводу судді ОСОБА_6 з метою виключення будь-яких сумнівів у безсторонності суду та дотримання права на справедливий суд в контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд доходить висновку про обґрунтованість заяви про самовідвід судді ОСОБА_6 та її задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82, 371, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України - задовольнити.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України передати до канцелярії Шаргородського районного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу і передачі справи іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1