Справа № 562/2034/16-к
У Х В А Л А

іменем України

21.11.2019 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника органу з питань пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів подання Здолбунівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , -

встановив:

У своєму поданні старший інспектор Здолбунівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 вказує, що вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

07 листопада 2018 року стосовнео засудженого ОСОБА_5 до суду було скеровано подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання призначеного судом за ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, яке ухвалою Здолбунівського районного суду від 26.12.2018р. було задоволено.

Проте, ухвалою Рівненського апеляційного суду від 22.05.2019р. ухвалу Здолбунівського районного суду від 26.12.2018р. було скасовано та відмовлено у задоволенні подання.

В подальшому засуджений став на шлях виправлення і ухилень від виконання обов`язків не допускав.

Згідно вимоги з підрозділу інформаційно-аналітичної підтримки НП України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та 06 грудня 2018 року Здолбунівською місцевою прокуратурою Рівненської області кримінальне провадження № 0000660 було направлено до суду. На даний час відсутній обвинувальний вирок, що набрав законної сили стосовно ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник Здолбунівського районного відділу з питань пробації просить вирішити питання щодо звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання.

Засуджений та його захисник вказали на те, що на даний час обвинувальний вирок щодо ОСОБА_5 не винесено, злочинн, який йому інкриміновано він не вчиняв, а тому просять подання задовільнити.

Прокурор заперечив щодо задоволення подання, оскільки воно є передчасним і підлягає поверненню на доопрацювання, так як в матеріалах справи відсутня інформація щодо того чи не виїжджав засуджений ОСОБА_5 за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Представник Здолбунівського районного відділу з питань пробації не заперечив щодо повернення подання на доопрацювання у разі, якщо суд прийде до такого висновку.

Засуджений заперечив щодо повернення подання на доопрацювання та пояснив, що він втратив паспорт для виїзду за кордон і за межі країни він не виїжджав.

Захисник засудженого також заперечив щодо повернення подання на доопрацювання та вказав, що в прокурора та служби пробації було достатньо часу перевірити дану обставину.

Вислухавши думку у часників процесу, дослідивши матеріали подання суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.78 КК України та ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Статті 62 Конституції України, ч.2 ст.2 КК України та ч.1 ст.17 КПК України визначають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, - відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.

Також, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (принцип презумпції невинуватості закріплений у багатьох міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ч.1 ст.19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-1V «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України).

Отже, враховуючи, що термін іспитового строку закінчився, засуджений виконав покладені на нього вироком суду обов`язки, обвинувального вироку суду щодо ОСОБА_5 не ухвалено, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

Подання Здолбунівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області задоволити.

ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2016 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя