Ухвала

09 вересня 2019 року
м. Київ

справа № 734/1790/18
провадження № 51-3376ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 10 липня 2019 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку

з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.

У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належно обґрунтувати у чому полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, що тягне за собою безумовне скасування судових рішень.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, засуджений подав касаційну скаргу, перевіривши

яку Касаційний кримінальний суд установив, що, зазначені в ухвалі Верховного Суду

від 10 липня 2019 року, недоліки касаційної скарги, засуджений не усунув та допустився нових.
Зокрема, у виправленій, на його думку, касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону належного обґрунтування зазначеним доводам не навів. У касаційній скарзі засуджений так і не вказав таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які, з огляду на положення ст. 412 КПК, вплинули на законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанції, та були б безумовною підставою для скасування зазначених рішень. У виправленій касаційний скарзі засуджений посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, але обґрунтування зазначеним доводам також не наводить та не вказує, з огляду на положення ст. 413 КПК, на такі порушення судами першої та апеляційної інстанції, що були б підставою для скасування судових рішень.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи

на те, що засуджений недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить

до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області

від 21 лютого 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 18 червня

2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: