Провадження № 1-кп/638/1385/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

адвоката: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000448 відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

встановив:

До суду з Харківської місцевої прокуратури №1 надійшли матеріали кримінального провадження №0000448 відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України з затвердженим 31 липня 2019 року обвинувальним актом по справі.

Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року по справі призначено підготовче судове засідання.

В порядку ст. 334 КПК України 02.10.2019 року до суду надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України для вирішення питання про його об`єднання з іншим кримінальним провадженням. По вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Відповідно ч.2 ст. 334 КПК України у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що кримінальні провадження підлягають об`єднанню.

Під час підготовчого провадження сторони вважали за необхідне призначити об`єднане кримінальне провадження до судового розгляду.

Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Обвинувальні акти відносно ОСОБА_7 складені у відповідності з вимогами КПК України і поверненню прокурору не підлягають.

Провадження за обвинувальними актами підсудне цьому суду.

Підстав для закриття проваджень чи їх направлення прокурору для проведення досудового провадження немає.

Порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за об`єднаними обвинувальними актами відносно ОСОБА_7 у судове засідання.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому засіданні, є наступним: прокурори, захисник, обвинувачений, потерпілі, законний представник потерпілого.

Сторони не позбавлені права заявляти клопотання щодо виклику для допиту осіб, витребування документів чи речей, зокрема, і під час безпосередньо судового розгляду згідно положень ст. 350 КПК України, обрання, зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Прокурор заявив клопотання, яке було підтримано потерпілим та його законним представником, про обрання на стадії судового розгляду ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу, обвинувачений та його захисник просили змінити запобіжний захід на менш суворий, вважаючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 продовжено на стадії досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному, слідчим суддею враховується, що ризики, передбачених п.п.1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України встановлені під час застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а саме: необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; здійснювати вплив на потерпілих, свідків, допит яких планується судом, вчинити інше кримінальне провадження.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, у вчиненні злочинів, відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, спростовує доводи сторони захисту про відсутність зазначених ризиків.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).
Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання продовжують існувати.

Під час розгляду питання щодо обрання ОСОБА_7 на стадії судового розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вивчалась можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше неоднарозово судимий, є підстави вважати, що знаходячись на свободі він може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду, приймаючи до уваги невідворотність можливого покарання, яке йому загрожує за скоєння тяжких кримінальних правопорушень, а тому, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та обирає на стадії судового розгляду останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.314-316,331, 334, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження (справа №638/15415/19, номер провадження 1-кп/638/1498/19) відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України об`єднати в одне провадження з кримінальним провадженням (справа №638/11840/19, номер провадження 1-кп/638/1385/19) відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Вважати, що об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 має справа №638/11840/19, номер провадження 1-кп/638/1385/19.

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст.185 КК України на 21 жовтня 2019 року на 10-00 год. в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 52-В.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, законного представника потерпілого, захисника, обвинуваченого.

Обрати на стадії судового розгляду відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках об`єднаного кримінального провадження (справа №638/11840/19, номер провадження 1-кп/638/1385/19) у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою строком на 60 діб до 09 грудня 2019 року.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1