ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1485/19 Справа № 199/2582/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000375 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 10.04.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 03.03.2018 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує на те, що він не згоден з вироком суду першої інстанції, та під апеляційного перегляду просив призначити більш м`яке покарання, оскільки судом не враховано його щире каяття та наявність у нього доньки, а також застосувати до нього ч.5 ст.72 КК України.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 у строк остаточного покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 16.09.2017 року по 03.03.2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За обставин, викладених у вироку, 14.12.2015 року відповідно до наказу прокурора Дніпропетровської області № 2209 к юриста 2 класу ОСОБА_9 призначено на посаду прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області.
Обіймаючи вказану посаду відповідно до вимог п. 19 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ОСОБА_9 мав статус прокурора, являвся працівником правоохоронного органу, на якого згідно з вимогами ст. 36 КПК України при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням покладені повноваження щодо початку досудового розслідування, погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених КПК України.
Крім того, відповідно до наказу № 16 керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 від 04.01.2016 року «Про розподіл обов`язків між керівництвом та оперативними працівниками Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1» на прокурора місцевої прокуратури ОСОБА_9 покладено обов`язки щодо здійснення процесуального керівництва на стадії досудового розслідування, участь у судовому провадженні та оскарження судових рішень щодо кримінальних правопорушень, вчинених на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпро, та які розслідуються слідчими СВ Амур-Нижньодніпровського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, нагляд за законністю застосування заходів забезпечення кримінального провадження, дотримання слідчими закону щодо порядку та строків затримання і застосування запобіжних заходів.
22.12.2016 року СВ Амур-Нижньодніпровського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003619 за ст. 186 ч. 2 КК України по факту пограбування ОСОБА_10 , яке мало місце 22.12.2016 року близько 12.30 год. на території ринку «Воронцовський» , розташованому на пр. Мануйлівський, 65 у м. Дніпро.
Постановою керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 від 22.12.2016 року для здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні призначено групу прокурорів з числа працівників вказаної прокуратури а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Старшим групи призначено ОСОБА_9 .
В той же день, тобто 22.12.2016 року, за підозрою у вчиненні цього злочину відповідно до ст. 208 КПК України затримано раніше судимого ОСОБА_8 , якому 22.12.2016 року оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, яку погоджено прокурором ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0003619 та подано до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб стосовно ОСОБА_8 , яке слідчим суддею було задоволено.
15.02.2017 року слідчим СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 складено клопотання у кримінальному провадженні № 0003619 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 та призначення йому судово-психіатричної експертизи, які погоджені прокурором ОСОБА_9
15.02.2017 року близько 18.30 годин після задоволення слідчим суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська вказаних клопотань, які було підтримано у суді прокурором ОСОБА_9 , у підозрюваного ОСОБА_8 , який заперечував проти їх задоволення, виник умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу - прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи у залі судових засідань № 2 вказаного суду за адресою: м. Дніпро, вул. Новоселівська, 9, діючи умисно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, з метою помсти прокурору ОСОБА_9 за виконання ним своїх службових обов`язків, пов`язаних зі здійсненням нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, підтримання клопотань слідчого про продовження йому строку тримання під вартою та направлення підозрюваного до психіатричного медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та наніс йому з великою силою один удар кулаком правої руки у виличну область обличчя ліворуч, внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-шкіряного крововиливу та підшкірної гематоми на обличчі ліворуч, які за своїм характером відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 780 е від 20.03.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку лікаря психіатра з діагнозом: Розлад особистості та поведінки, на обліку лікаря нарколога не перебуває, за місцем відбування покарання характеризується посередньо; обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочину; обставин, що пом`якшують покарання - не встановлено.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо не врахування його щирого каяття, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції розцінив поведінку обвинуваченого під час судового розгляду та його часткове визнання вини як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для нього судово-слідчій ситуації, при цьому відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 свою вину в судовому засіданні не визнав.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в поясненнях та діях обвинуваченого ОСОБА_8 не вбачається відвертого осуду своєї поведінки, щирого жалю з приводу вчиненого, а тому щире каяття, в розумінні ст. 66 КК України, відсутнє.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, не є обставиною, яка може знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до середньої тяжкості.
Крім того, колегія суддів вважає, що вказані обвинуваченим обставини не можуть бути підставами для призначення йому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 69 КК України, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який має не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, а також наявність обставини, що обтяжує його покарання, виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину ОСОБА_8 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог його апеляційної скарги, вважаючи доводи обвинуваченого не обґрунтованими.
Доводи обвинуваченого щодо зарахування строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний судом, на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції було постановлено ухвалу від 12.09.2017 року щодо етапування ОСОБА_8 , який відбував покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, з ДУ Софіївська виправна колонія № 45 до ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 для розгляду цього кримінального провадження (а.п. 71 т. 2).
Відповідно до листа ДУ Софіївська виправна колонія № 45, засуджений ОСОБА_8 16.09.2017 року етапований до ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 (а.п. 84).
Також відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_8 03.03.2018 року був звільнений з ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 по закінченню терміну покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2017 року (а.п. 127).
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, зараховано строк його попереднього ув`язнення, відбутий ним у межах цього кримінального провадження, з 16.09.2017 року по 03.03.2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно обчислив ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення, оскільки за цим кримінальним провадженням обвинувачений перебував під вартою саме з 16.09.2017 року по 03.03.2018 року включно.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року залишити без задоволення.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4