КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Києво-Святошинського рйаонного суду Київської області від 23 липня 2019 року, якою обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні
№ 0006215 від 25 жовтня 2018 року, стосовно -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березняки Ружинського району Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Києво-Святошинського рйаонного суду Київської області від 23 липня 2019 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006215 від 25 жовтня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Своє рішення, суд першої інстанції мотивував тим, що в підготовчому судовому засіданні було з`ясовано, що подіям нанесення тілесних ушкоджень передував конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , який слідчим та прокурором визначено як «раптово виниклі неприязні відносини», в якому як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження. Однак, такий звужений підхід щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та в такий спосіб формулювання висунутого обвинувачення, на думку суду першої інстанції, порушує право ОСОБА_6 , передбачене п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, знати в чому його обвинувачують.
За наведених обставин суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006215 не відповідає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2019 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та повернути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому висновки суду щодо невідповідності формулювання обвинувачення вимогам ст. 91 КПК України є безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений главою 26 КПК України, принцип диспозитивності.
На переконання апелянта, суд першої інстанції, повернувши обвинувальний акт, вдався до оцінювання доказів та передчасно вирішив питання про не конкретизацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 .
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не мав права у підготовчому засіданні з`ясовувати фактичні обставини конфлікту обвинуваченого та потерпілого, чим вийшов за межі питань, які вирішуються судом у підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0006215 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суд першої інстанції як на підставу повернення обвинувального акту прокурору послався на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. На думку суду першої інстанції, звужений підхід до викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванняв обвинувальному акті органом досудового розслідування висунутого обвинувачення порушує право ОСОБА_6 , передбачене п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України.
Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, так як вони не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства та не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Зі змісту обвинувального акта, складеного у кримінальному провадженні за ознаками вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України вбачається, що він складений та затверджений прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.
Зокрема, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 містить всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законом, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату і місце його складення та затвердження.
При викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, зазначені місце, час та мотив інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину. До обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка обвинуваченого про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, всупереч висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому правові підстави для його повернення прокурору відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у суду першої інстанції були відсутні.
На переконання колегії суддів, зазначені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції, без проведення судового розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому главою 28 КПК України, - є передчасними.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2019 року про повернення обвинувального акта прокуророві скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 задоволити.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006215 від 25 жовтня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3