Справа № 463/6515/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/204/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м.Львова від 24 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України до ста годин громадських робіт, за ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України до одного року обмеження волі, та на підставі ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.
Згідно оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_7 30.09.2018 року о 04.00 год. та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, перебуваючи поблизу нічного клубу "Старгород", який розташований за адресою: м. Львів, вул. Римлянина, 1, в ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_9 , умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, умисно наніс останньому декілька ударів кулаком в область обличчя, від чого останній впав. Після того, як потерпілий встав, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, повторно наніс чотири удари руками в область обличчя потерпілого, від чого ОСОБА_9 знову впав. Після чого, взявши потерпілого лівою рукою за волосся, правою ногою наніс удар в область щелепи, в результаті чого потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, а саме: синці та садна на голові, крововилив в оболонку лівого ока, крововилив та садно на слизовій оболонці верхньої губи, синці на шиї, на грудях з ліва, садна на руках, в ділянці правого колінного суглобу, травматичні дефекти-злами коронкових частин двох зубів верхньої щелепи на рівні шийки та крайовий травматичний дефект-злам коронкової частини зуба нижньої щелепи. Синці, садна та крововиливи відносяться до легкого тілесного ушкодження. Злами коронкових частин відносяться до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_7 30.09.2018 року о 04.00 год. та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, перебуваючи поблизу нічного клубу "Старгород", який розташований за адресою: м. Львів, вул. Римлянина, 1, в ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_11 , умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, умисно наніс останньому один удар кулаком в область обличчя, а саме з лівої сторони, від чого останній впав. В подальшому, наніс умисно ще два удари рукою в область шиї. Після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа шарпнула за одяг потерпілого від чого останній знову впав, ОСОБА_7 в групі осіб, нанесли близько десяти ударів ногами в ділянку рук, голови та грудей потерпілого, в результаті чого потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на голові, на правій руці, садна на лівій руці, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.
На цей вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок Личаківського районного суду м.Львова від 24 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 , призначивши останньому більш м`яке покарання, а саме: за ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Адвокат, не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступені тяжкості злочину та особі засудженого.
Вказує, що судом не враховано і не зазначено у оскаржуваному вироку усі обставини, що пом`якшують покарання всупереч вимог ст.66 КК України, не було належним чином встановлено особу обвинуваченого.
Стверджує, що у цьому кримінальному провадженні наявні достатні підстави щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого відповідно до ч.1 ст. 414 КПК України для зміни вироку суду першої інстанції.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник підтримав апеляційну скаргу з мотивів у ній наведених, потерпілий і його представник та прокурор таку заперечили, просили оскаржуваний вирок залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження, встановила наступне.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив одержані у передбаченому КПК України порядку докази у цьому кримінальному провадженні у їх сукупності, прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, що повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами. І таке в апеляційній скарзі захисника не оскаржується.
Щодо апеляційних доводів у частині невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через суворість, то слід вказати таке.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції повністю дотримався згаданих вимог, про що зазначив у оскаржуваному вироку.
Так судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, що підтверджується довідкою №1479 (а.с.76); позитивно характеризується за місцем проживання і реєстрації (а.с.73); позицію представника органу пробації згідно досудової доповіді у тому, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі є можливим. (а.с.70-72); обвинувачений вчинив злочини невеликої тяжкості, раніше не судимий, визнав винуватість і щиро розкаявся у вчиненому, і застосовано при призначенні покарання положення ч.1 ст. 75 КК України.
Також судом першої інстанції враховано і те, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення групою осіб щодо двох потерпілих, заподіяну шкоду не відшкодував.
Відтак, покликання захисника в апеляції на те, що суд першої інстанції не належним чином врахував дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, є безпідставними.
Крім того, у своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на суворість призначеного покарання внаслідок невідповідності такого ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, однак при цьому не зазначає обґрунтування явної несправедливості, як встановлено ст.414 КПК України.
Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому, призначено з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, що є достатнім та необхідним для виправлення особи обвинуваченого ОСОБА_7 .
Згідно із п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на що покликається апелянт у своїй апеляційній скарзі. Підстав для зміни вироку у частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог кримінального процесуального закону колегія судів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м.Львова від 24 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців.

Головуючий :
Судді :