КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 03 грудня 2019 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року,

за участі: прокурора захисника перекладача підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 31 січня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 було здійснено в порядку передбаченому КПК України, і зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Також слідчий суддя зауважив, що захисником на підтвердження доводів скарги було надано лише письмове повідомлення про підозру, і жодних інших доказів долучено не було.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, зважаючи на наступне.
Так, захисник стверджує, що всупереч висновкам слідчого судді подана ним скарга стосувалась не порядку повідомлення слідчим про підозру ОСОБА_6 , а виключно змісту цього повідомлення, яке не відповідає вимогам процесуального закону.

При цьому, в апеляційній скарзі звертається увага на те, що кваліфікація вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 369 КПК України є невірною навіть з огляду на формулювання обвинувачення і є такою, що зроблено навмисно для того, щоб порушити питання перед слідчим суддею обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Кваліфікуюча ознака цього правопорушення «за попередньою змовою групою осіб» не підтверджується нічим, у спірному повідомленні навіть не зазначено, хто саме входить до цієї групи, якщо для вчинення злочину групою осіб потрібно, щоб його вчинили щонайменше дві особи. Якщо можна лише припустити, що, говорячи про другу особу, орган досудового розслідування «має на увазі» особу, в інтересах якої діяв підозрюваний, то виникає питання, чому цій особі досі не висунуто обвинувачення і не допитано її хоча б як свідка.

Крім того, повідомлення ОСОБА_6 про підозру побудовано лише на показаннях єдиної зацікавленої особи, а самого підозрюваного до моменту обрання запобіжного заходу не було допитано, попри знаходження його під наглядом слідчого та прокурора починаючи з моменту його затримання о 10 год. 45 хв. 31 січня 2019 року до моменту його відвезення до місця попереднього ув`язнення приблизно о 20 год. 30 хв. цього самого дня, при тому що захисник з`явився до слідчого о 15 год. 50 хв., а перекладач - о 17 год. Ця обставина свідчить про необ`єктивність органу досудового розслідування та відсутність у нього бажання встановити об`єктивні обставини справи.

За таких обставин, на переконання захисника не ґрунтуються на вимогах закону твердження в ухвалі слідчого судді про те, що зміст спірного повідомлення про підозру відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Звертається в апеляційній скарзі увага і на те, що висновки слідчого судді про те, що «обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування» самі по собі не можуть бути правовою підставою для відмови у задоволенні скарги.

Не погоджується захисник і з висновком слідчого судді про ненадання захисником доказів в обґрунтування своєї скарги, оскільки сторона захисту не зобов`язана доводити свою невинуватість, бо це є виключно її правом, а у цьому конкретному випадку саме прокурор та/або слідчий мали обов`язок брати участь у розгляді скарги та надавати суду докази на підтвердження висунутого обвинувачення, оскільки докази, якими, на думку сторони обвинувачення, обґрунтовується повідомлення про підозру, знаходяться саме у розпорядженні прокурора та слідчого.

Твердження слідчого судді про наполягання адвоката на розгляді даної скарги за відсутності слідчого теж на думку автора апеляційної скарги є неправдою, оскільки він дійсно висловив думку про те, що судове засідання можна розпочати за відсутності слідчого та прокурора, виходячи з повідомлення слідчого судді про те, що вони про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, однак в процесі розгляду скарги, коли слідчий суддя з`ясовував наявність тих чи інших доказів на підтвердження чи спростування повідомлення про підозру, мною було заявлено клопотання про оголошення у справі перерви та зобов`язання слідчого та/або прокурора надати суду наявні у них докази, в задоволенні якого було відмовлено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені вимоги закону слідчим дотримані в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 31 січня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у тому, що він своїми умисними діями, які виразилися у пропозиції та наданні неправомірної вигоди у сумі 500 доларів США службовій особі Державної прикордонної служби України ОСОБА_9 за позитивний перегляд рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громадянки Туреччини ОСОБА_10 та подальше сприяння її пропуску на територію України у пункті пропуску «Жуляни» на в`їзд, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
24 червня 2019 року захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва скаргу на згадане повідомлення про підозру.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року у задоволені вказаної скарги захисника відмовлено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Слідчий суддя в постановленій ухвалі вірно зазначив, з чим в повній мірі погоджується і колегія суддів, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 здійснено в порядку, передбаченому КПК України, і за своїм змістом воно повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України та містить усі необхідні відомості.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, колегія суддів вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, на момент прийняття оскаржуваного рішення достатня, всупереч доводам апеляційної скарги.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та фактично зводяться до оцінки винуватості чи невинуватості особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Також, колегія суддів враховує і те, що у даному кримінальному провадженні завершено досудове розслідування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника, без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 31 січня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4812/2019 Категорія: ст. 303 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1