КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000858 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000858 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прокурором не зазначено у обвинувальному акті кримінально-правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 , тобто обвинувальний акт не містить зазначення норми закону про кримінальну відповідальність, за якою обвинувачується ОСОБА_9 , що порушує його право на захист.
І за наявності таких недоліків обвинувального акта суд визнав неможливим призначення судового розгляду та прийняв рішення про його повернення прокурору.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду необґрунтованою, а також такою, що суперечить обставинам справи та винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати, ________________________________________________________
Справа №11-кп/824/1964/2019 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_1
а обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000858 відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України направити до Шевченківського районного суду м. Києва для виконання вимог ст.ст. 314-316 КПК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України та, всупереч висновків суду, в обвинувальному акті є посилання на правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_11 , а обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема - подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно, у зв`язку з чим немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення відносно ОСОБА_8 є неконкретним та призводить до порушення його права на захист.
Таким чином, судом при винесенні ухвали про повернення обвинувального акта прокурору допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що суперечать положенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки призводить до порушення права обвинуваченого на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також до тяганини розгляду даного кримінального провадження в порушення вимог ст. 28 КПК України, згідно якої суд забезпечує проведення судового провадження у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Вимоги, які висуваються до обвинувального акта, визначені у ст. 291 КПК України.

При цьому пунктами 1 9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт.

Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як убачається з обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції в ухвалі послався на відсутність в ньому правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 .
Проте, зазначений висновок суду першої інстанції суперечить змісту обвинувального акта, в якому окремо вказано правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а відсутність в обвинувальному акті вказівки виключно на статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність безпосередньо після формулювання обвинувачення не є тим істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, яке б в даному випадку перешкоджало призначенню обвинувального акта до судового розгляду.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року щодо повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду обвинувального акта в даному кримінальному провадженні у суді першої інстанції.
Досліджувана ухвала суду першої інстанції в частині прийняття рішення щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_11 у виді тримання під вартою до 22.06.2019 року, не може бути предметом перегляду судом апеляційної інстанції в даному провадженні, а тому дане судове рішення в цій частині слід залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року в частині повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000858 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта у даному кримінальному провадженні в суді першої інстанції.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3