Номер провадження:1-в/521/234/19
У Х В А Л А

05 листопада 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання Одеської місцевої прокуратури №2 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт у відношенні засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

08.02.2018 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст. 263 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання Одеської місцевої прокуратури №2 про заміну несплаченої суми штрафу.
ОСОБА_4 у судове засідання, призначене на 11.09.2019 року не з`явився, хоча викликався у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив.
Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про розшук засудженого та просила надати дозвіл на його затримання.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України.
Відповідно до ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо обвинуваченого до його розшуку. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

ОСОБА_4 у судові засідання не з`являється, що свідчить про те, що він ухиляється від суду.

Таким чином, суд вважає, що судове провадження необхідно зупинити та ОСОБА_4 оголосити у розшук.

Щодо надання дозволу на затримання, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку таким законом є кримінальний процесуальний закон.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, серед іншого, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вже було зазначено вище, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається відповідно до ст.ст. 318-380 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 188 КПК України (розділ ІІ КПК України) прокурор має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, відповідно до ч.4 ст. 188 КПК України суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що рішення щодо затримання особи ухвалюється не під час розгляду будь-якого клопотання, а лише під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання прокурора на ч.3 ст. 187 КПК України є вирваним з контексту, так як у гіпотезі ст. 187 КПК України зазначено - забезпечення прибуття особи для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, а не будь якого клопотання.
Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд клопотання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт не виправдовує втручання у права і свободи особи, які гарантовані ч.1 ст. 29 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Як вже було зазначено вище, надати дозвіл на затримання, відповідно до вимог кримінального процесуального закону можливо лише для забезпечення розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.
Суд не може дозволити таке втручання у права і свободи особи, як затримання, навіть, якщо це необхідно для розгляду клопотання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт.
Таким чином, держава забезпечує справедливий баланс між законністю та правами окремої людини, що зумовлює дотримання принципу верховенства права, закріпленого у ст. 8 КПК України, так як людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд вважає, що підстави для затримання особи, на які посилається прокурор, не відповідають кримінальному процесуальному закону тавважає за необхідне у вказаній частині клопотання відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 334, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Судове провадження зупинити до розшуку засудженого.
Оголосити розшук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду, щодо відмови в задоволенні клопотання про затримання, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1