Справа № 140/3303/18
Провадження №11-кп/801/1331/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000393 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.09.2019, згідно якої відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.
встановив:
Під час судового засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 до Гайсинського районного суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів визнала, що зібрано достатньо доказів, які свідчать про продовження існування ризиків, що дають достатні підстави до продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений просив скасувати ухвалу суду, як незаконну та постановити нову, якою відмовити прокурору в продовженні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрати йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри та ризиків для застосування тримання під вартою, неврахування особи обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах обвинуваченого та його адвоката, які підтримали доводи апеляційної скарги; доводи прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши апеляційну скаргу та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Будь-який запобіжний захід застосовується лише в разі, якщо особа обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину.

Прохання в апеляції про застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, в свою чергу, є визнанням обґрунтованості підозри оголошеної йому.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Тому суд не оцінює доводи обвинуваченого щодо недостатності доказів його вини та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в обвинувальному акті.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи обвинуваченого має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 належить, відповідно до ст.12 КК України, до особливо тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України строком покарання до 12 років позбавлення волі, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які підлягають виклику до суду, уникати явки до суду.

Також суд враховує, що внаслідок злочинну, в якому обвинувачується ОСОБА_7 потерпілою є особа похилого віку, вчинений він під час невідбутої частини покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 03.02.2011, яким ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, 05.12.2017 звільнений з місць позбавлення волі з невідбутим строком 2 роки 10 місяців 23 дні.

Крім того, після перекваліфікації кримінального правопорушення в цьому кримінальному провадженні на ч.3 ст.187 КК України, під час досудового розслідування цього провадження ОСОБА_7 було оголошено в розшук, що свідчить про наявність підстав вважати, що у разі перебування на волі він може продовжити вчиняти нові злочини та ухилятися від виконання своїх процесуальних обов`язків переховуватись від суду.

Посилання обвинуваченого на наявність сім`ї не береться судом до уваги, оскільки ця обставина, не утримала ОСОБА_7 від вчинення особливо тяжкого злочину в якому він підозрюється та не зможе в достатній мірі забезпечити виконання процесуальних обов`язків і зменшення ризиків.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суду не надано переконливих доказів, які б могли свідчити, про те, що обвинувачений у разі перебування на волі чи під домашнім арештом буде виконувати свої процесуальні обов`язки, а наявність позитивної характеристики з місця роботи у ФОП ОСОБА_9 за період з 02.07.2018 по 20.08.2018 на посаді монтажника-складальника металопластикових конструкцій, зазначених висновків суду не спростовує.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для продовження тримання заявника під вартою.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали ОСОБА_7 перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.09.2019 щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 17.11.2019 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя