ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2002/19 Справа № 208/2756/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженої (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Веймер, Республіка Німеччина, громадянки України, засудженої 09.07.2018 року Галицьким райсудом м. Львова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 грн., який належить виконувати самостійно,

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року у задоволенні подання начальника Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання щодо засудженої ОСОБА_7 було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що за час перебування у виправних колоніях засуджена заохочень не мала, мала стягнення у виді догани від 09.10.2018 року за неправомірну поведінку відносно персоналу установи, яка погашена в установленому законом порядку, на теперішній час адміністрацією установи характеризується позитивно, не працює з 15.01.2019 року за власним бажанням у зв`язку з декретною відпусткою.
Суд зазначив, що засуджена протягом тривалого часу знаходження в колонії не проявляла соціально-корисної ініціативи, за весь час перебування у випраних колоніях не має жодного заохочення, мала стягнення, яке погашено у встановленому законом строку, проте не так давно, а отже, підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженій ОСОБА_7 суд не вбачає.
Засуджена ОСОБА_7 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року, винести нову ухвалу, якою подання ДУ Кам`янська виправна колонія №34 задовольнити.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що справа була розглянута однобічно, не були всесторонньо та неупереджено розглянуті докази та її свідчення, що наявні в матеріалах справи. Вважає, що були порушені норми матеріального та процесуального права.
Звертає увагу, що ст. 81 КК України не тлумачить поняття сумлінної поведінки, а лише визначає умови застосування умовно дострокового звільнення.
Зазначає, що працювала на швейному виробництві установи чистильником продукції. За час перебування в установі вимог режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дотримувалась. Розкаюється у скоєному злочині. Вдома на неї чекають її рідні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженої, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, позицію прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Обґрунтованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. З оскарженої ухвали вбачається, що всупереч вимогам зазначеної правової норми, оскаржена ухвала не обґрунтована та не вмотивована.
Відповідно до положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Аналізуючи дані про поведінку засудженої та ставлення її до праці за весь період відбування покарання, суд першої інстанції вірно зазначив, що засуджена протягом тривалого часу знаходження в колонії не проявляла соціально-корисної ініціативи, за весь час перебування у випраних колоніях не має жодного заохочення, мала стягнення, яке погашено у встановленому законом строку, проте не так давно, що на теперішній час жодним чином не доводить досягнення нею виправлення, що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення.
З таким висновком суду погоджується й колегія суддів та вважає, що вищенаведене свідчить про не готовність ОСОБА_7 до самокерованої правослухняної поведінки, а отже подання про умовно-дострокове звільнення засудженого є передчасним.
Дослідженням матеріалів встановлено, що вироком Галицького райсуду м. Львова від 09.07.2018 року ОСОБА_7 засуджена за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України призначено остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, штраф у розмірі 850 грн. виконувати самостійно.
Початок строку відбуття покарання 30.08.2018 року. Кінець строку відбуття покарання 30.09.2019 року.
За час перебування в виправних колоніях заохочень не мала, має стягнення у виді догани від 09.10.2018 року за неправомірну поведінку відносно персоналу установи, яка погашена в установленому законом порядку.
Станом на теперішній час, адміністрація установи засуджену характеризує позитивно, засуджена не працює з 15.01.2019 року за власним бажанням у зв`язку з декретною відпусткою.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що факт, того, що ОСОБА_7 виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що остання виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це такі дії засудженої не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_7 своїм відношенням до праці та поведінкою не довела своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні подання установи, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, а тому доводи засудженої про наявність підстав для її умовно-дострокового звільнення необґрунтовані. У зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст., 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4