У Х В А Л А

07 листопада 2019 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 01.11.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про арешт майна,-

У С Т А Н О В И В:

06 листопада 2019 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 01.11.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про арешт майна, мотивоване наступним.

Старший слідчий СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду з названим клопотанням, просить накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості (квартиру), загальною площею 49 кв.м. (житловою площею 29.1 кв.м) розташовану за адресою: АДРЕСА_1 яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (розмір частки 1/1)., так як вказана квартира може бути використана як докази у кримінальному провадженні, може бути предметом злочину, речовим доказами, а тому наявна необхідність у застосуванні до вилученого майна такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, врховуючи заяву та доводи слідчого на які останній посилається в клопотанні, який просив задовольнити клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в провадженні слідчого віддлілу Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 01.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на адресу виконавчого комітету Білоцерківської міської ради надійшов лист від Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 19 грудня 2018 року №5/6793 (вхідний номер 6817/01-13 від 20 грудня 2018 року) щодо проведення захоронення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , труп якої був виявлений 13 грудня 2018 року в квартирі АДРЕСА_2 . З даного листа також вбачається, що на даний час встановити родичів померлої не представилося можливим.

Згідно службової записки Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради (далі по тексту - Департамент) від 09 січня 2019 року № 19, вбачається, що захоронення ОСОБА_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , відбулось за кошти місцевого бюджету, оскільки родичів померлої не встановлено.

У зв`язку з чим, у разі відсутності спадкоємців померлої за заповітом і за законом, усунення їх прав на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, Департамент клопотав розпочати процедуру отримання відумерлої спадщини за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зауважуємо, що згідно ч. 1 ст. 1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Відповідно до вказаної службової записки №19 від 08 січня 2019 року, було підготовлено ряд запитів до установ та підприємств для отримання письмових доказів по даному факту.

Згідно отриманої інформації було встановлено наступне:

1. Згідно Довідки про місце проживання та склад сім`ї, виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради 15 січня 2019 року №256 (вхідний номер №292/01-07 від 16 січня 2019 року) вбачається, що станом на 08 грудня 2018 року у житловому приміщенні зареєстровано 1 особа: гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата реєстрації місця проживання: 04 лютого 1983 року; знята з реєстрації місця проживання 21 грудня 2018 року (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

2. Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області листом від 06 лютого 2019 року №16.2-38/566 (вхідний номер №892/01-07 від 12 лютого 2019 року) повідомив про наявність актового запису про смерть №2131 від 18 грудня 2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть отримала ОСОБА_6 .

3. Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» листом від 26 лютого 2019 року №24 (вхідний номер 4888/01-13 від 22 серпня 2019 року) повідомляє наступне:

«Згідно «Журналу реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян» (Морг), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (дані згідно Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого Білоцерківським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області 18 грудня 2018 року), було поховано 22 грудня 2018 року на кладовищі «Новокиївське 2», а замовником поховання була ОСОБА_7 .

Рахунок-замовлення №010524 від 21 грудня 2018 року та Договір-замовлення від 21 грудня 2018 року було виписано на ім`я ОСОБА_7 . Поховання проводилось з Моргу.»

4. Згідно листа Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Служби приватизації житлового фонду від 06 вересня 20019 року №71 (вхідний номер №5344/01-07 від 13 вересня 2019 року) вбачається, що квартира АДРЕСА_2 приватизована гр. ОСОБА_5 , свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 25 грудня 2000 року.

5. Комунальне підприємство Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» листом від 23 вересня 2019 року № 2532 (вхідний номер 5892./01-07 від 09 жовтня 2019 року) підтверджено той факт, що право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 25 грудня 2000 року, виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква (реєстрова книга №115 реєстровий №13006).

Разом з тим, звертаємо увагу, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 12 лютого 2019 року державним реєстратором ОСОБА_8 , Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданого 25 грудня 2000 року, видавник: Комунальна служба приватизації державного житлового фонду міста Біла Церква на ім`я, на той час вже померлої ОСОБА_5 .

Після чого, 19 лютого 2019 року приватним нотаріусом ОСОБА_9 , Васильківського районного нотаріального округу Київської області право власності на ім`я ОСОБА_5 припинено, індексний номер рішення: 45592207.

Тобто, 19 лютого 2019 року відбулося відчуження квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 , Васильківського районного нотаріального округу Київської області за реєстром №402, де згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що продавцем є померла ОСОБА_5 , а покупцем є ОСОБА_10 .

Слід зазначити, що 21 лютого 2019 року приватним нотаріусом ОСОБА_11 , Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області право власності на ім`я ОСОБА_10 припинено, індексний номер рішення: 45643129.

21 лютого 2019 року відбулося друге відчуження квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11 , Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області за реєстром №373, де згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що продавцем є ОСОБА_10 , а покупцем є ОСОБА_12 .

Враховуючи вищевикладене, слідчий вважає, що з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаного майна та для збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на об`єкт, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, слідчий зазаначає, що майно, на яке буде накладено арешт, має суттєве значення для встановлення важливих обставин вчинення кримінального правопорушення після проведення відповідних експертиз та може бути використане як доказ в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що для зміни власника, тобто укладення договору купівля продажу, або іншого договору, який призведе до відчуження квартири АДРЕСА_2 , а також внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно необхідно не значний час, а тому наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза відчуження даного об`єкту іншим особам, що призведе до затягування досудового розслідування, і в даному випадку клопотання про арешт майна повинно бути розглянуто без виклику особи, яка являється власником та володільцем майна на який необхідно накласти арешт.

Так, згідно зі ст. ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст.171 КПК України.
Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Ч. 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).
Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, кр.ім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.
Так, з матеріалів клопотання, вбачається, що існують обґрунтовані підстави вважати, що право власності на вказане майно є об`єктом кримінально-протиправного посягання, майно набуте протиправним шляхом, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.
З огляду на предмет доказування у кримінальному провадженні, в рамках якого накладався арешт, та беручи до уваги, що при арешті майна з метою забезпечення збереження речових доказів перевіряється лише доказове значення майна, на яке накладається арешт (ст. 98 КПК України), при цьому добросовісність набувача такого майна не є перешкодою для його арешту на цій підставі (ч. 10 ст. 170 КПК України), слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність накладення арешту на квартиру, оскільки існують достатні підстави вважати, що арештована квартира була об`єктом кримінально протиправних дій.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, те, що предметом злочинного посягання у кримінальному провадженні, є квартира, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна, зазначеного в клопотанні слідчого.
За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про необхідність накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості (квартиру), загальною площею 49 кв.м. (житловою площею 29.1 кв.м) розташовану за адресою: АДРЕСА_1 яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (розмір частки 1/1)..
Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.
Керуючись ст.ст.131,132; 170 -173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 01.11.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості (квартиру), загальною площею 49 кв.м. (житловою площею 29.1 кв.м) розташовану за адресою: АДРЕСА_1 яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (розмір частки 1/1).
Заборонити власнику та іншим особам відчужувати і розпоряджатися квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати іншим заінтересованим особам, які не були присутні при її проголошенні.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 .
Підозрюваний, його захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддяОСОБА_1