Справа № 509/2603/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2019 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів Республіки Молдова, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.04.2019 року, о 03:50 год., ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat B5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 польської реєстрації, в якості пасажира в якому перебувала невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_9 , рухаючись по вул. Урожайна в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області, побачив на узбіччі дороги біля будинку №29 припаркований автомобіль марки «Renault Premium 400/19», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . В цей час ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_8 вчинити крадіжку акумуляторних батарей із вказаного автомобіля з метою подальшого їх збуту та обернення на свою користь вилучених коштів, на що ОСОБА_8 погодився.
ОСОБА_8 , 09.04.2019 року, о 03:55 год., спільно за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , припаркував автомобіль «Volkswagen Passat B5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому вони рухалися на вул. Урожайній в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області, на відстані приблизно 20 м від автомобілю «Renault Premium 400/19», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , акумуляторні батареї якого вони обрали предметом свого злочинного посягання. Домовившись між собою про дії кожного у спільному вчиненні таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_8 надав ОСОБА_9 інструменти (ключі) для здійснення демонтажу акумуляторних батарей, після чого направився разом з останнім до автомобіля «Renault Premium 400/19», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , де спостерігав за навколишньою обстановкою щоб у випадку виявлення їх протиправних дій сторонніми особами, вчасно вжити заходів, спрямованих на залишення місця вчинення злочину, а ОСОБА_9 в цей час демонтував дві автомобільні акумуляторні батареї марки «Volat 12V 190 Ah», вартістю 4000 грн. кожна, які вони спільно перенесли до автомобіля «Volkswagen Passat B5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та залишили місце події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 8000 грн.
ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Вина підозрюваного ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними (на даний час) доказами, в кримінальному провадженні, а саме:
1.Заявою потерпілої ОСОБА_10 від 09.04.2019 р.;
2.Протоколом огляду місця події від 09.04.2019 р.;
3.Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 26.04.2019 р.;
4.Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 26.04.2019 р.;
5.Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2019 р;
6.Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16.05.2019 р.;
03.05.2019 р. ОСОБА_8 заочно повідомлено про підозру за ст. 185 ч. 2 КК України, яку він не отримував ні особисто, ні поштою.
З урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_8 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховувався від органів досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.05.2019 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14.06.2019 року о 14:55 год. Гончарова затримано в порядку ст. 191 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.05.2019 року.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вказуючи при цьому на те, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та сім`ю, раніше не судимий, а тому просили застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до клопотання докази, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України - кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Підозрюваний ОСОБА_8 вчинив злочин середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
Пункт 2 частини 2 статті 183 КПК України унормовує - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що - перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Стаття 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 2 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Підозру у скоєнні злочину за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_8 пред`явили в залі суду, за 20 хвилин до судового засідання.
Гончаров хоча і підозрюється у скоєнні злочину середньої тяжкості за ч. 2 ст. 185 КК України, однак раніше не судимий, є громадянином України, має постійне місце проживання та реєстрації у м. Одесі, проживає разом із своєю матір`ю та батьком, був затриманий органом досудового розслідування в медичній установі «Реабілітаційний Центр для наркозалежних «Другий подих» у м. Миколаєві, де проходив лікування на протязі 1 місяця від наркотичної залежності, а тому суд вважає, що ОСОБА_8 не переховувався від органів досудового розслідування, а лікувався, не перешкоджав кримінальному провадженню та йому не повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, у зв`язку з чим суд вважає, що слідчим та прокурором не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відносно підозрюваного, з урахуванням вищенаведених обставин, можливо застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби з урахуванням його лікування.
У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.182, 183, 193, 194, 197 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 відмовити.
Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів і обчислюється з моменту затримання з 14:55 год. 14.06.2019 року до 14:55 год. 14.08.2019 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 14.08.2019 року о 14.55 год.

Звільнити Гончарова з-під варти в залі суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:
1) Прибувати до слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області або прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області або слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської області за першою вимогою;
2) Заборонити Гончарову щодня з 20:00 години вечора до 07:00 години ранку - не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду, а у разі зміни свого місця проживання - негайно повідомити про це слідчого, прокурора, або суд.
Роз`яснити підозрюваному положення ст. 181 ч. 5 КПК України.
Контроль за виконанням ухвали суду про запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 покласти на уповноважених осіб Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, допустивши негайне виконання ухвали суду в частині контролю за її виконанням.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1