ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1014/19 Справа № 202/4751/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2019 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2019 року клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , було задоволено та застосовано до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без застосування застави до 09.09.2019 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк до семи років. Вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає застосуванню щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .
Слідчий суддя також вирішив, що застосування до підозрюваного жодного із більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням того, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, із заподіянням потерпілим тілесних ушкоджень, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також слідчий суддя не визначив розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки даний злочин вчинений із застосуванням насильства.
Захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2019 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням його під вартою.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в порушення вищезазначеної норми КПК України, слідчий суддя прийняв до уваги лише доводи сторони обвинувачення, які не були підтверджені будь-якими доказами, та повністю проігнорував докази, подані стороною захисту, що свідчить про порушення слідчим суддею вимог ст. 22 КПК України, не обґрунтував своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що прокурором у даному кримінальному провадженні взагалі не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відносно його підзахисного і жодні об`єктивні дані, які б підтверджували ці ризики, матеріали кримінального провадження не містять.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2019 року та постановити нову ухвалу, обравши ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_9 сам зацікавлений в прийнятті законного процесуального рішення по кримінальному провадженню, визнав свою провину в повному обсязі та щиро покаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, має намір на відшкодування потерпілим завданої ним шкоди, раніше до кримінальної відповідальності притягнутий не був, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем мешкання та за місцем навчання та має постійне місце мешкання.
Зазначає, що ризик, передбачений статтею п.5 ч.1 ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, а ґрунтується на припущеннях, пред`явлене повідомлення про підозру є необгрунтованим, дії ОСОБА_9 , на думку сторони захисту, кваліфіковані не вірно та повинні бути кваліфіковані за іншою частиною ст. 296 КК України, яка передбачає менш сурове покарання.
Крім того у клопотанні слідчий посилається лише на ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а в ухвалі слідчий суддя, не з`ясувавши усіх обставин та характеристик підозрюваного ОСОБА_9 , навмисно вийшов за рамки клопотання слідчого, та самостійно врахував ризик переховування, який не був зазначений у клопотанні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_7 й ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скарги без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційних скарг задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Посилання ж сторони захисту на недоведеність провини ОСОБА_9 у скоєнні вищезазначеного злочину, тобто безпідставність підозри, а також те, що органом досудового розслідування йому було невірно інкриміновано вищевказане кримінальне правопорушення, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги підозрюваного в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існує обґрунтований органом досудового розслідування у клопотанні ризик, що ОСОБА_9 , знаходячись на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Доводи ж захисту про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, характеризуючі підозрюваного, які викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки суд при постановленні ухвали це врахував, однак з метою запобігти вищезазначеному ризику, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2019 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4