ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/146/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 697/2513/16-к Категорія: ч. 2 ст. 369-2 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченої захисникаОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000133 за апеляційною скаргою прокурора Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Червонопартизанськ Луганської області, українка, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , депутат Канівської районної ради Черкаської області, раніше не судима, -
визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

в с т а н о в и л а :

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вона, будучи обраною депутатом Канівської районної ради Черкаської області на чергових місцевих виборах 25 жовтня 2015 року згідно з постановою від 30 жовтня 2015 року №60 Канівської районної виборчої комісії Канівського району Черкаської області, та, одночасно будучи членом постійної комісії з питань агропромислового комплексу та земельних відносин, екології, природокористування, ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інших надзвичайних ситуацій Канівської районної ради Черкаської області VII скликання, діючи умисно, з корисливих мотивів, 11 травня 2016 року в м. Каневі Черкаської області під час особистої зустрічі з ОСОБА_11 , який за довіреністю представляє інтереси СФГ «НАДІЯ», висунула останньому умову про надання їй особисто неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів на суму 30 000 (тридцять тисяч) гривень за здійснення нею впливу на прийняття рішення посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави, відповідно до примітки ст. 369-2 КК України, а саме: на сільського голову Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області щодо винесення ним на сесію Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області питання про виділення в оренду земельної ділянки площею 3,5 га в адміністративних межах Ліплявської сільської ради Черкаської області СФГ «НАДІЯ» та забезпечення прийняття рішення на користь підприємства сесією вказаної сільської ради до кінця травня 2016 року, а в подальшому - на посадових осіб територіальних органів Держгеокадастру з метою погодження ними (в межах наданих повноважень) документації щодо оренди земельної ділянки площею 3,5 га в адміністративних межах Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області СФГ «НАДІЯ».

Умовою ОСОБА_8 було обов`язкове надання їй грошових коштів в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень як авансу від раніше обумовленої суми 30 000 гривень до початку розгляду Ліплявською сільською радою Канівського району Черкаської області питання про погодження виділення земельної ділянки СФГ «НАДІЯ» в оренду, а надання іншої частини грошових коштів - після погодження документації посадовими особами територіальних органів Держгеокадастру щодо виділення земельної ділянки СФГ «НАДІЯ» в оренду.
ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди в сумі 30 000 гривень за здійснення нею впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, 24 травня 2016 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходячись в приміщенні літнього кафе «Львівське» по вулиці 206 Дівізії в м. Каневі Черкаської області в районі АЗС «БРСМ -НАФТА», під час особистої зустрічі із ОСОБА_11 одержала від нього частину обумовленої нею раніше суми неправомірної вигоди - 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, при цьому підтвердивши здійснення нею впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, повідомивши ОСОБА_11 , що його заява на ім`я Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області щодо надання погодження на виділення земельної ділянки СФГ «НАДІЯ» вже зареєстрована в сільській раді безпосередньо за її участі і буде розглянута на користь підприємства до кінця травня 2016 року.
Вказані дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 369 -2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Судом першої інстанції, дотримуючись принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, встановленого ст. 17 КПК України, виправдано ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_8 , суд виходив з того, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, вчинене обвинуваченою.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку районного суду через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у ньому, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_8 просить визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Прокурор зазначає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог КПК України, оскільки висновок про відсутність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КПК України , побудував, не дослідивши та належним чином не перевіривши докази, надані стороною обвинувачення. Висновки суду, викладені у рішенні, містять істотні суперечності та одночасно спростовуються наявними в провадженні доказами.

Суд в обгрунтування свого висновку поклав покази обвинуваченої не оцінивши належним чином інші надані стороною обвинувачення докази показання свідка ОСОБА_11 , протоколи проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, висновки експертиз, що суперечить вимогам ст.ст. 94,95 КПК України.

Вважає, що показання свідка ОСОБА_11 суд виклав в спотвореному вигляді, оскільки вказав, що свідок під час судового розгляду підтвердив намір укласти із ОСОБА_8 договір про виконання робіт, хоча в показаннях свідка такі твердженні відсутні. При, цьому ОСОБА_11 стверджував, що вважав дії ОСОБА_8 незаконними і саме тому звернувся до правоохоронних органів із заявою про вимагання нею грошових коштів.

Крім того, зазначає, що при з`ясуванні та встановленні фактичних обставин кримінального провадження, докази винуватості ОСОБА_8 , які могли істотно вплинути на висновки суду, ним до уваги не взяті.

Вважає, що судом безпідставно визнано неналежними та недопустимими доказами результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протокол огляду місця події від 24.05.2016 та додатку до нього оптичного диску із відеозаписом фіксації цієї процесуальної дії, протоколи освідування та затримання, оскільки вони були проведені відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, просили її задовольнити; думки обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Частиною 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вирок суду першої інстанції повинен відповідати вимогам ст. 374 КПК України.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 371 КПК України вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Системний аналіз процесуальних норм указує на те, що вирок має бути складено в нарадчій кімнаті, а його повний текст - оголошено негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Міськрайонний суд не дотримався зазначених вимог процесуального закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що за результатом розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції дійшов висновку, про постановлення виправдувального вироку щодо останньої, у зв`язку не недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Як вбачається з аудіозапису судового засідання в Канівському міськрайонному суді Черкаської області, суд після виходу з нарадчої кімнати проголосив виправдувальний вирок, мотивувальна частина якого істотно відрізняється від тексту вироку, наявного в матеріалах кримінального провадження (т. 3 а.м. 271-284). Зокрема, у мотивувальній частині наявного в матеріалах кримінального провадження вироку міститься текст, який не оголошувався судом першої інстанції під час проголошення судового рішення, і, навпаки, відсутній текст, який було оголошено в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що вказане порушення, допущене судом першої інстанції, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК є підставою для скасування вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2018 року та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17.07.2019, провадження № 51-7537км18.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки, належним чином виконати всі вимоги кримінального процесуального закону, перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, та постановити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.1 п.6 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити частково, а вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий

Судді