справа № 462/641/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судженого,-

за ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, проживаючого на

АДРЕСА_2 , раніше не судженого, -

за ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 14 січня 2019 року о 15.00 год. за попередньою змовою групою осіб, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи на території ТЧ1 депо Львів-Захід на вул. Кузнярівка, 36 у м. Львові, таємно викрали половину секції воріт, що належить АТ «Українська залізниця», чим заподіяв матеріальну шкоду у розмірі 479,26 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що він повністю згідний з викладеними обставинами у обвинувальному акті, визнання ним вини є добровільним, без застосування тиску та примусу, щиро розкаявся, просить суворо не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винність у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що він повністю згідний з викладеними обставинами у обвинувальному акті, визнання ним вини є добровільним, без застосування тиску та примусу, щиро розкаявся, просить суворо не карати.

На підставі повного визнання своєї винності обвинуваченими та доказів вчинення обвинуваченими злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, суд вважає повністю доведеними факт скоєння злочину та винність обвинувачених у вчиненні злочинних дій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, обставини та мотиви скоєння злочину, а також те, що обвинувачений відшкодував заподіяну ним шкоду шляхом повернення майна, особу обвинуваченого, який на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем реєстрації, а також, обвинувачений визнав свою винність у скоєному злочині, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які обтяжують покарання відсутні, а відтак, на основі наведеного суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочини у виді у виді обмеження волі, із звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, обставини та мотиви скоєння злочину, а також те, що обвинувачений відшкодував заподіяну ним шкоду шляхом повернення майна, особу обвинуваченого, який на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем реєстрації, а також, обвинувачений визнав свою винність у скоєному злочині, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які обтяжують покарання відсутні, а відтак, на основі наведеного суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочини у виді у виді обмеження волі, із звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Речовий доказ: половину секції воріт слід залишити представнику потерпілого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та обрати покарання 1 /один/ рік обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання із визначенням 1 /одного/ року іспитового строку.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та обрати покарання 1 /один/ рік обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання із визначенням 1 /одного/ року іспитового строку.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ: половину секції воріт залишити представнику потерпілого ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення, засудженим у цей же термін з моменту вручення копії вироку

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: ОСОБА_1