Провадження №: 1-в/752/383/19
У Х В А Л А

06.12.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

заявниці ОСОБА_3 ,

встановив:
ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про скасування арешту з квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою слідчого СВ Голосіївського РУ ГУМВС України у м. Києві від 12.03.2008 року.

Клопотання обґрунтувала тим, що вона є власницею зазначеної квартири, під час досудового слідства відносно її брата ОСОБА_5 постановою слідчого був накладений арешт на частину квартири АДРЕСА_1 . Кримінальна справа розглянута, відносно брата ОСОБА_5 постановлено обвинувальний вирок, але під час ухвалення вироку не вирішено питання про зняття арешту з майна. Наявність вказаного арешту створює для неї перешкоди у реалізації її прав щодо спірної квартири.

Заявниця подане нею клопотання підтримала, наполягала на його задоволенні.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, приходить до таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 174 КПК України (в редакції 2012 р.) підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» чинного КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Тобто арешт на майно, накладений до 19.11.2012 року включно, продовжує свою дію до моменту його припинення і можуть бути змінений або скасований лише в порядку, передбаченому КПК України 1960 року. Зазначена норма має імперативний характер та виключення щодо розгляду таких клопотань - не допускається.

З договору дарування частини квартири встановлено, що 30.12.2003 р. співвласники квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_5 подарували ОСОБА_3 частини зазначеної квартири.

З матеріалів кримінальної справи № 01-10764 встановлено, що постановою слідчого СВ Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві від 12.03.2008 року з метою забезпечення заявленого цивільного позову по даній кримінальній справі накладено арешт на частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 .

Зазначене вказує на те, що арешт на належну ОСОБА_5 частину спірної квартири, накладений постановою слідчого від 12.08.2008 року, тобто до набрання чинності КПК України 2012р., а відтак положення ст. 174 КПК України, не підлягає застосуванню, оскільки у такий спосіб судом будуть перебиратися не властиві для нього повноваження.

Таким чином, зміна, скасування чи припинення арешту майна, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом, відбувається згідно з п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України у порядку, передбаченому КПК 1960 року.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України (в редакції 1960 року), суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмови в позові або незастосування конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

У межах кримінальної справи, що розслідувалася, заявниця ОСОБА_3 , не набувала процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого і як власник частини майна, на яке накладено арешт, чинним на той час кримінально-процесуальним законом не була наділена процесуальним правом ініціювати питання про звільнення її майна з-під арешту.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до чинних положень ЦПК мають бути вирішені в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 372/2904/17-ц.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання. Водночас суд вважає необхідним роз`яснити заявнику право пред`явити дані вимоги в порядку цивільного судочинства з дотримання положень чинного ЦПК України.

Керуючись ст.ст.174, 372 розділом XI «Перехідні положення» КПК України, -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого СВ Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві від 12.03.2008 року у межах досудового розслідування кримінальної справи № 01-10764.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1