Справа № 713/3047/12
Провадження № 1/309/6/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підсудних ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст справу про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ст.149 ч.2 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, раніше судимого,судимість погашена

у вчиненні злочину передбаченого ст. 396 ч.1 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового слідства встановлено, що в період з грудня 2011 року по 13 січня 2012 року ОСОБА_5 маючи на меті вербування, переміщення та передачі людей з метою її подальшої сексуальної експлуатації, спланувавши наперед свої дії, умисно, з корисливих мотивів, познайомившись із ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та усвідомлюючи, що останні перебувають в уразливому стані внаслідок збігу важких особистих та сімейних обставин, і перебувають у важкому матеріальному становищі, використовуючи це в своїх цілях, вербував їх надати свою згоду виїхати в Російську Федерацію для надання оплатних сексуальних послуг та зайняття проституцією, переконуючи їх у можливості заробляти великі суми грошей для покращення свого матеріального становища при можливості в будь-який час повернутися додому, хороших умовах проживання при умові надання оплатних сексуальних послуг.

Після проведення вербування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та отримання від них згоди, ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії та в підтвердження своїх намірів щодо переміщення та передачі людини з метою її сексуальної експлуатації, 13 січня 2012 року організував виїзд (переміщення) ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з міста Хуст до м.Москва Російської Федерації пасажирським мікроавтобусом «Мерседес Спринтер» д.н.з. НОМЕР_1 маршрутом слідування м.Хуст Закарпатської області, України до м.Москва, Російської Федерації.

Так, в кінці грудня 2011 року, ОСОБА_5 маючи на меті вербування, переміщення та передачі людини з метою її подальшої сексуальної експлуатації, зустрівся та познайомився в м.Хуст, Закарпатської області із ОСОБА_7 та знаючи, що остання перебуває в уразливому стані внаслідок збігу важких особистих і сімейних обставин, перебування у важкому матеріальному становищі, використовуючи це в своїх корисливих цілях, вербував її надати свою згоду виїхати до Російської Федерації для надання на території м.Москва оплатних сексуальних послуг, переконуючи її у можливості заробляти великі суми грошей для покращення свого матеріального становища, безоплатного виїзду в Російську Федерацію, можливості в будь-який час повернутися додому, хороших умов проживання та умов надання оплатних сексуальних послуг, повідомивши при цьому, що вона може взяти із собою ще якусь свою знайому чи подругу. Про вказану розмову ОСОБА_7 повідомила своїй знайомій ОСОБА_8 , яка попросила особистої зустрічі із ОСОБА_5 , про що вона повідомила останнього.

Після того, 09 січня 2012 року приблизно о 17.00 години ОСОБА_5 , в м.Мукачево зустрівся із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в ході чого ОСОБА_5 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебувають в уразливому стані внаслідок збігу важких особистих та сімейних обставин, перебування у важкому матеріальному становищі, використовуючи їх такий уразливий стан, вербував їх надати свою згоду виїхати до м.Москва Російської Федерації для надання ними оплатних сексуальних послуг, переконуючи їх у вигідності та безпечності виїзду, проживання та надання там оплатних сексуальних послуг, у можливості заробляти великі суми грошей для покращення свого матеріального становища, безоплатного виїзду в Російську Федерацію, можливості в будь-який час повернутися додому, хороших умов проживання та умов надання оплатних сексуальних послуг, внаслідок чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дали згоду на виїзд в м.Москва, Російської Федерації для надання сексуальних послуг за гроші.

Після проведення вербування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та отримання від них згоди на виїзд в Російську Федерацію для надання сексуальних послуг за гроші, ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, попросив ОСОБА_6 , який не знав про умисел ОСОБА_5 і з якою метою дівчата будуть їхати до РФ, так як ОСОБА_5 йому про це не повідомив, організовувати виїзд вказаних дівчат за кордон. ОСОБА_6 для відправки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за кордон підшукав пасажирський автобус маршрутом слідування м.Хуст м.Москва, а ОСОБА_5 зобов`язався зустріти їх в м.Хуст для відправки на вказаний маршрутний автобус.

10 січня 2012 року ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що виїзд до Російської Федерації відбудеться 12 січня 2012 року і їм необхідно приїхати в м.Хуст, звідки їх відправлять мікроавтобусом до м.Москва Російської Федерації. По приїзді ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в м.Хуст, ОСОБА_5 їх зустрів і повідомив, що виїзд відбудеться наступного дня 13 січня 2012 року, і в подальшому, користуючись уразливим станом останніх, продовжував переконувати їх поїхати в Російську Федерацію для надання сексуальних послуг за гроші.

Після того, 13 січня 2012 року приблизно о12.00 години, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посадили і відправили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на мікроавтобусі марки «Мерседес Спринтер» д.н.з. НОМЕР_1 , маршрутом слідування з м.Хуст в м.Москва Російської Федерації, при чому ОСОБА_6 не знав з якою метою останні їдуть до Російської Федерації, однак в м. Дольськ Волинської області вказаний автомобіль був затриманий.

Крім того, 10 січня 2012 року, ОСОБА_5 , знаючи, що ОСОБА_6 займається перевезенням пасажирів до Російської Федерації, попросив останнього організовувати виїзд двох пасажирів, якими були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за кордон до м.Москва, Російської Федерації, при цьому не повідомив йому про мету виїзду за кордон вказаних осіб.

На прохання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про допомогу в перевезенні пасажирів погодився та повідомив ОСОБА_5 про виїзд мікроавтобуса марки «Мерседес Спринтер» д.н.з. НОМЕР_1 маршрутом слідування м.Хуст Закарпатської області, України до м.Москва, Російської Федерації на 13.01.2012 року близько 12 години, а ОСОБА_5 , в свою чергу, попередньо завербувавши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з використанням їх уразливого стану та отримавши від них згоду на виїзд в Російську Федерацію для надання оплатних сексуальних послуг, маючи на меті переміщення і передачу останніх з метою їх подальшої сексуальної експлуатації, зобов`язався зустріти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в м.Хуст для відправки їх на вказаний маршрутний автобус.

Після того, 13 січня 2012 року приблизно о 12.00 годині, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посадили і відправили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на мікроавтобусі марки «Мерседес Спринтер» д.н.з. НОМЕР_1 , маршрутом слідування з м.Хуст в м.Москва Російської Федерації, при чому ОСОБА_6 не знав з якою метою останні їдуть до Російської Федерації. Після їх відправлення, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 перебувають в уразливому стані внаслідок збігу важких особистих та сімейних обставин, перебування у важкому матеріальному становищі, він використав це в своїх цілях, і завербував їх надати свою згоду виїхати в Російську Федерацію для надання оплатних сексуальних послуг та зайняття проституцією, а ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи в уразливому стані, будучи відправленими ОСОБА_5 до Російської Федерації з метою їх подальшої сексуальної експлуатації вищевказаним мікроавтобусом з маршрутом слідування до м.Москва, РФ, вчинив заздалегідь не обіцяне приховування вищевказаного особливо тяжкого злочину, що полягало тому, що з моменту відправлення мікроавтобусу марки «Мерседес Спринтер» д.н.з. НОМЕР_1 , 13.01.2012 року близько 12.00 год. з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 області до моменту його затримання 14.01.2012 року близько 08 години в м.Дольськ Волинської області, ОСОБА_6 не повідомив правоохоронним органам про вчинений ОСОБА_5 злочин відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та не повідомив водія мікроавтобуса про вчинений відносно потерпілих злочин, щоб його запобігти, хоч мав дійсну можливість це зробити, щоб запобігти вчиненню злочину, таким чином здійснив приховування злочинця та слідів злочину.

В ході судового слідства захисник ОСОБА_3 заявив суду клопотання про повернення даної кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства та недотримання органом досудового слідства вимог ст.ст.22,64 КПК України при її розслідуванні. Крім цього, в матеріалах кримінальної справи існує багато суперечностей між встановленими доказами в справі, на які посилається обвинувачення.

В клопотанні посилається на те, що з матеріалів кримінальної справи слідує, що 14.01.2012 року слідчим ОСОБА_10 було винесено постанову про порушення кримінальної справи за фактом вербування гр.. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою подальшої сексуальної експлуатації за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, яку прийняв до свого провадження та приступив до її розслідування. ( том. 1 а.с. 1-2).

Цього ж дня слідчий ОСОБА_10 виносить постанову про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.) том. 1 а.с. 3-4).

Однак згідно викладеного не було дано оцінки всім зібраним доказам у справі, з яких слідує, що потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 14.01.2012 року були затримані 14.01.2012 року в м. Дольськ, Любешівського району Волинської області при спробі виїзду за кордон. Під час перевірки потерпілі заявили добровільно про те, що вони їдуть до м. Москва надавати оплатні сексуальні послуги, що відповідно було зазначено у протоколі огляду місця події від 14.01.2012 року ( том 1, а.с. 22-23). Також під час проведення огляду місця події у м. Дольськ у потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були в наявності однакова кількість презервативів, що в свою чергу дає підстави вважати про те, що працівниками міліції навмисно вчинялися дії, направлені на умисну провокацію вчинення злочину. Тобто, працівники міліції умисно підготовлювали потерпілих до тих дій, якими б в подальшому можна було обвинувачувати ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Про провокацію з боку працівників міліції на вчинення злочину саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свідчить той факт, що потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 самі розшукували його підзахисного з метою надання їм роботи, та у свою чергу заперечує використання їх уразливого стану. Відповідно до примітки 2 ст. 149 КК України під уразливим станом особи слід розуміти зумовлений фізичними чи психічними властивостями або зовнішніми обставинами стан особи, який позбавляє або гобмежує її здатність усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) або керуватися ними, приймати за своєю волею самостійні рішення, чинити опір насильницьким чи іншим незаконним діям, збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин. Таким чином, ні органом досудового слідства, ані судом першої інстанції не було чітко визначено, в чому полягав уразливий стан потерпілих.

Щодо сексуальної експлуатації потерпілих також суду першої інстанції необхідно врахувати наявні у справі докази, які свідчать про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 самі шукали можливість виїзду за кордон щодо заняття оплатними сексуальними послугами за відсутності їх форм сексуальної експлуатації та інших кваліфікуючих ознак, які визначені у примітці 1 ст. 149 КК України. У примітці 1 ст. 149 КК України зазначено про те, що під експлуатацією людини у цій статті слід розуміти всі форми сексуальної експлуатації, використання в порнобізнесі, примусову працю або примусове надання послуг, рабство або звичаї, подібні до рабства, підневільний стан, залучення в боргову кабалу, вилучення органів, проведення дослідів над людиною без її згоди, усиновлення ( удочеріння) з метою наживи, примусову вагітність, втягнення у злочинну діяльність, використання у збройних конфліктах тощо.

Цього ж дня 14.01.2012 року від ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у Любешівському РВ УМВС України в Волинській області було відібрано письмові заяви про те, що просять притягнути до кримінальної відповідальності з виду знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які 13.01.2012 року скористалися їх уразливим станом та скрутним матеріальним становищем умовили виїхати в Російську Федерацію для надання ними платних сексуальних послуг та організувати їх виїзд в РФ, де від них мали намір забрати посвідчувальні особи документи та примусити зайнятися проституцією. Вказані письмові заяви було зареєстровано в ЖРЗГІЗ № 42 та ЖРЗПЗ № 43 Любешівського РВ УМВС України у Волинській області, та супровідним листом направлено на ім`я начальника ВБКТЛ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_13 ( том 1, а с. 17, 20-21,31-34).

Відповідно матеріали, які були направлені до ВБКТЛ УМВС України в Закарпатській області, керівником вказаного підрозділу було подано письмовий рапорт до Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області, який зареєстровано в ЖРЗПЗ № 267 від 14.01.2012 року. У вказаному рапорті начальник ВБКТЛ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_14 зазначає про те, що до його підрозділу надійшли матеріали ЖРЗПЗ № 42 та ЖРЗІІЗ №43 Любешівського РВ УМВС України у Волинській області за заявами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що 13.01.2012 року з виду знайомі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скориставшись їх уразливим станом та скрутним матеріальним становищем, де мали намір забрати посвідчуючи особу документи і примусити зайнятися проституцією. Яким чином з Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області матеріали ЖРЗПЗ № 267 від 14.01,2012 року були направлено до ВБКТЛ УМВС України в Закарпатській області у матеріалах кримінальної справи документа або супровідного листа немає.( том 1, а.с. 18).

При цьому у матеріалах кримінальної справи міститься супровідний лист за підписом начальника ВБКТЛ УМВС України в Закарпатській області від 14.01.2012 року за вих.. № 17/25, який адресований на ім`я начальника СУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_15 , в якому зазначено про направлення на адресу останнього матеріали по рапорту начальника ВБКТЛ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_14 ( ЖРЗПЗ № 267 Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області від 14.01.2012 року ) для прийняття рішення згідно ст. 97 КПК України та вирішення питання про порушення кримінальної справи. Однак, на вказаному супровідному листі керівником СУ УМВС ОСОБА_16 вказані матеріали було спрямовано його заступнику ОСОБА_17 щодо вирішення питання в порядку ст. 97 КПК України, та поставлено дату від

16.01.2012 року, що підтверджує факт винесення слідчим ОСОБА_10 постанови про порушення кримінальної справи від 14.01,2012 року без будь - яких на те підстав. Тобто, не має процесуального документу про те, що саме 14.01.2012 року матеріали по рапорту начальника ВБКТЛ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_14 було направлено слідчому ОСОБА_10 , а останній в свою чергу виносив постанову про порушення кримінальної справи та проводив інші слідчі дії як не процесуальна особа, що є грубим порушенням норм кримінально - процесуального закону, (том 1, а.с. 19).

Відповідно до частини другої статті 114-1 КПК України начальник слідчого відділу має право перевіряти кримінальні справи, давати вказівки слідчому про провадження досудового слідства, про притягнення як обвинуваченого, про кваліфікацію злочину та обсяг обвинувачення, про направлення справи, про провадження окремих слідчих дій, передати справу від одного слідчого іншому, доручати розслідування декільком слідчим, а також брати участь у провадженні досудового слідства та особисто провадити досудове слідство, користуючись при цьому повноваженнями слідчого. Як зазначено у частині третій вказаної статті цього Кодексу, що вказівки начальника слідчого відділу в кримінальній справі даються слідчому у письмовій формі і є обов`язковими для виконання.

Отже, у матеріалах кримінальної справи міститься документ про те, що керівником слідчого відділу дано вказівку його заступнику ОСОБА_17 про вирішення питання в порядку ст. 97 КПК України за надісланими з ВБКТЛ УМВС України в Закарпатській області матеріалами лише 16 січня 2012 року.

Також суду необхідно врахувати той факт, що саме 14.01.2012 року керівником СУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_15 було винесено постанову про створення групи слідчих. ( том 1, а.с. 15).

Захисник в клопотанні зазначає про те, що в матеріалах кримінальної справи в ході проведення розслідування та складанні процесуальних документів проводилися фальсифікації, при яких вказувалися особи, які одночасно брали участь у слідчих діях в один і той же час, але в різних місцях.

В ході проведення досудового розслідування слідчий ОСОБА_18 від 14.01.2012 року з потерпілою ОСОБА_8 провів слідчу дію пред`явлення особи для впізнання по фотознімках. Як зазначено у протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання від 14.01.2012 року, що вказану слідчу дію було розпочато о 20 год. 55 хв., а закінчено о 21 год. 05 хв. ( том 1, а.с.77-78).

Однак слідчий ОСОБА_18 14.01.2012 року проводить іншу слідчу дію пред`явлення особи для впізнання, де потерпіла ОСОБА_8 впізнавала особу но імені ОСОБА_12 , яка 13.01.2012 року умовила її ізиїхати для надання сексуальних послуг та організували виїзд в РФ. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.01.2012 року вказану слідчу дію було розпочато о 20 год. 50 хв., а закінчено о 20 год. 58 хв. Тобто, слідчий ОСОБА_18 проводить дві різні слідчі дії: проведення впізнання особи по фотографії від 14.01.2012 року та проведення впізнання особи з одними і тими ж понятими у один і той же час, що свідчить про фальсифікацію доказів у справі. ( том 1, а.с, 81-82).

Аналогічні процесуальні порушення допущені слідчим ОСОБА_18 при проведенні слідчої дії пред`явленні особи для впізнання від 14.01.2012 року. У протоколі зазначено про те, що вказану слідчу дію було розпочато о 21 год. 00 хв., а закінчено о 21 год. 10 хв. Таким чином стає незрозумілим те, що як слідчий ОСОБА_18 міг провести вказану слідчу дію пред`явлення особи для впізнання у той час, поки ще не закінчив проведення іншої слідчої дії пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам, яку закінчив проводити о 21 год. 05 хв. при одних і тих же понятих.( том 1, а с. 83-84).

Значні порушення кримінально - процесуального закону допущені про проведенні слідчих дій пред`явленні особи для впізнання, відповідно до протоколів яких від 14.01.2012 року року було пред`явлено для впізнання ОСОБА_6 , де статистами були ОСОБА_19 , 1980 року народження та ОСОБА_20 , 1983 року народження. У зв`язку з тим, що між особою, яку впізнавали та статистами значний розрив у віці, дана слідча дія проведена з порушенням ч 2 ст. 174 КПК України.

У матеріалах кримінальної справи міститься процесуальний документ - протокол про забезпечення підозрюваному ( обвинуваченому) права на захист від 24.01.2012 року, який відповідно до протоколу від 24.01.2012 року було почато слідчим ОСОБА_10 о 16 год. 00 хв., а закінчено о 16 год. 05 хв. Однак 24.01.2012 року слідчий ОСОБА_10 у період з 16 год. 00 хв. до17 год. 30 хв. почав проводити допит обвинуваченого ОСОБА_6 , що у свою чергу свідчить про те, що при проведенні досудового слідства були допущені порушення права на захист, так як вказану слідчу дію було проведено з формальних підстав та з фальсифікацією по часу її проведення. ( том. 1, а с. 137,138-141).

Аналогічні порушення допущені при складанні протоколу відмови від захисника від 14.01.2012 року, де слідчий ОСОБА_10 почав складання вказаного процесуального документа о 21 год. 30 хв., а закінчив о 21 год. 35 хв. Однак 14.01.2012 року слідчий ОСОБА_10 розпочав допит підозрюваного ОСОБА_6 , де відповідно до протоколу допит розпочато о 21 год. 30 хв., а закінчено о 23 год. 00 хв. Тобто, слідчий розпочинає допит раніше, ніж складає протокол відмови від захисника, що свідчить про порушення процесуальних дій на умисне порушення права на захист.( том. 1, а.с. 94,100 - 103).

Згідно норм КПК України ( в редакції 1960 року) досудове слідство в кримінальній справі має бути проведено в точній відповідності із законом, - прокурор та слідчі зобов`язані вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, її належного спрямування, забезпечення прав усіх учасників справи.

Предметом доказування у кримінальній справі у відповідності до ст. 64 КПК України ( в редакції 1960 року) є: подія злочину ( час місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, характер і розмір шкоди, заподіяної злочином тощо.

Також у матеріалах кримінальної справи міститься документ щодо проведення працівниками ВБКТЛ УМВС України в Закарпатській області відносно його підзахисного оперативних заходів щодо зня ття візуального та слухового контролю, дозвіл на який було надано начальником УМВС України в Закарпатській області.

Захисник просить врахувати, що негласний слуховий та візуальний контроль стосовно його підзахисного проводився без отримання дозволу суду, то суд першої інстанції не може приймати даний відео - та аудіо -запис розмов між ним та потерпілими, так як порушено порядок його збирання як доказу та в свою чергу порушує його конституційні права, та рахується як доказ неналежний та недопустимий.( том 2, а.с. 112-115,116-118).

Крім того захисник в клопотанні просить суд врахувати ту обставину, що розгляд кримінальної справи триває значний час, однак сторона обвинувачення не може забезпечити до суду для допиту потерпілих та свідків, що свідчить про фальсифікації та є також підставою для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Підсудний ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника про повернення справи на досудове розслідування.

Підсудний ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника про повернення справи на досудове розслідування.

Прокурор залишив вирішення клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про необхідність направлення даної кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти проведеного досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні, з таких підстав.

Відповідно до ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Якщо виникне питання про повернення справи на додаткове розслідування, суд, вислухавши думку прокурора та інших учасників судового розгляду, вирішує це питання мотивованою ухвалою, а суддя - постановою в нарадчій кімнаті.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року №2 "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" визначено, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

В своїх поясненнях підсудні в судовому засіданні не визнали вини у вчиненні інкримінованих їм діянь.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися жодного разу. Судом неодноразово виносилися постанови про привід потерпілих.

Обставини вчинення злочинів пред`явлених в обвинуваченні ОСОБА_5 - у вербуванні, переміщенні та передачі людини з метою подальшої сексуальної експлуатації із використанням уразливого стану щодо кількох осіб та ОСОБА_6 - у заздалегідь не обіцяному приховуванні особливо тяжкого злочину , в матеріалах справи не підтверджені жодними письмовими доказами, крім показів потерпілих, які вказують на причетність до вчинення інкримінованих діянь підсудних. Суд також звертає увагу на те, що орган досудового слідства залишив поза увагою обставини стосовно дій самих потерпілих.

Суперечності в доказах, на які вказує захисник в клопотанні, вказують на неповноту досудового слідства.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б давали суду можливість зробити висновки про винність або невинність обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів без встановлення інших доказів, та існують суттєві суперечності між доказами здобутими в судовому засіданні та матеріалами кримінальної справи, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

Перевірити вказані розбіжності в показах підсудних і потерпілих,які дані ними в ході досудового слідства та усунути суперечності між їхніми показами, що здобуті в ході досудового слідства та в судовому засіданні, які стосуються фактичних обставин справи не можливо, без встановлення нових доказів про обставини вказаної пригоди. Такі докази в судовому засіданні через специфіку судового розгляду встановити не можливо.

Вище наведене свідчить про недостатність вжитих заходів органом досудового слідства, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставини у даній кримінальній справі відповідно до вимог ст. 22 КПК України, на підставі яких можливо зробити висновки та прийняти відповідне рішення щодо винності або невинуватості підсудних у вчиненні злочинів пред`явлених в обвинуваченні.

Усунення вказаної неповноти досудового слідства шляхом надання судового доручення слідчому в порядку ст. 315-1 КПК України, суд вважає неможливим, оскільки такі доручення судом можуть надаватися лише з метою перевірки й уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства. В даному випадку, з матеріалів справи та встановлених у судовому засіданні доказів вбачається, що під час розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.149 КК України та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 396 КК України мала місце неповнота досудового слідства, яка всупереч вимогам ст.ст. 22,64 КПК України полягала у невстановлені та в недосліджені обставин, що мали істотне значення для вирішення кримінальної справи.

Встановлена по даній справі неповнота проведеного досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні через специфіку процесуальної форми судового розгляду.

При проведенні додаткового розслідування слід усунути вказану по справі неповноту досудового слідства, яка встановлена в ході судового розгляду.

Керуючись ст. 281 КПК України (1960 р.), суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката задоволити. Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину передаченого ч.2 ст.149 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.396 КК України направити прокурору Закарпатської області для організації проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід обвинуваченим залишити попередній підписку про невиїзд.

На постанову протягом семи діб може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1