справа № 563/325/18
провадження № 1-кп/563/16/19
УХВАЛА

19 червня 2019 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України -

в с т а н о в и в:

На розгляді в Корецькому районному суді Рівненської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання цього запобіжного заходу.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_5 , та його захисник ОСОБА_4 заперечили щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки наявність наведених ризиків прокурором не доведена. Крім того, захисник повідомив суду, що обвинувачений зареєструвався за місцем проживання його батьків в м.Корець. Просять змінити запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді кримінального провадження, суд прийшов до наступного.

Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 25.02.2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

04.06.2019 року ухвалою Корецького районного суду Рівненської області обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.06.2019 року.

У відповідності до вимог ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому КПК України.

Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість. Заарештувати або тримати під вартою особу можна лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід.

До положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення Єлоєв проти України , Фельдман проти України ).

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Натомість захисник надав дані про особу обвинуваченого, відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_5 має визначене місце реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , позитивні характеристики видані громадською організацією "Рівненська обласна ветеранська спілка добровольців, учасників бойових дій та інвалідів війни" та Рівненською обласною організацією політичної партії "Правий сектор".

За таких обставин, враховуючи, що складність справи обумовлює її тривалий судовий розгляд, суд приходить до висновку, що подальше утримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою не викликано необхідністю і міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку. Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченому ОСОБА_5 перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступеня тяжкості інкримінованого йому злочину та вищенаведених судом даних про особу обвинуваченого.

Суд також вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, п.п. 1, 2, 4 ч. 5 ст. ст. 194, 369, 371 КПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задоволити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22-00 години до 06-00 години, строком на два місяці, тобто до 16 серпня 2019 року.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до Корецького районного суду Рівненської області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Корецькому ВП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це Корецький районний суд Рівненської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя