Справа № 158/793/19 Провадження №11-кп/802/411/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 квітня 2019 року, яким -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, неодружений, раніше неодноразово судимий: останній раз 13.02.2014 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, 30.06.2016 відбув покарання повністю,-

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та йому призначено покарання - у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він, 15 березня 2019 року близько 08 год. 15 хв. на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті попередньо виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, в ході словесного конфлікту із потерпілою ОСОБА_8 , умисно наніс останній один удар лівою рукою в область правої половини голови, чим спричинив останній тілесне ушкодження, яке згідно висновку судово-медичного експерта № 191 від 19.03.2019р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У поданій апеляції прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, потерпілу та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу також підтримали, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч. 3 ст. 349 КК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України є правильною і також не оскаржується.

Що стосується твердження прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, то воно є обгрунтованим, а тому заслуговує на увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання не дотримався вказаних вимог закону.

Одним із видів покарання згідно санкції ч.1 ст.125 КК України є штраф в розмірі до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, суд першої інстанції призначивши покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, при цьому вийшов за межі санкції статті, тобто неправильно застосував Закон про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в частині призначення покарання підлягає зміні.

Вирішуючи питання про призначення покарання за ч.1 ст.125 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність пом`якшуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілої, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 необхідно призначити за ч.1 ст.125 КК України покарання, в межах санкції даної статті у виді штрафу як і просить в скарзі прокурор.

На думку апеляційного суду, саме таке призначене покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин вирок суду в частині призначення покарання, не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 квітня 2019 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання за ч.1 ст.125 КК України змінити.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В решті вирок Ківерцівського районного суду від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді