Справа № 125/1250/18
Провадження №11-кп/801/181/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за №0000116 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 , заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_10 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Святець Теофіопольського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:
31.03.1994 року вироком Красилівського районного суду Хмельницької області за ч.3 ст.81 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;
24.02.1995 року вироком Красилівського районного суду Хмельницької області за ч.3 ст.42, ч.3 ст.81, ч.1 ст.89 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 роки 6 місяців;
13.06.1995 року вироком Теофіопольського районного суду Хмельницької області за ч.3 ст.42, ч.1 ст.222 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років;
23.04.2004 року вироком Теофіопольського районного суду Хмельницької області за ч.1 ст.307, ст.75 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;
08.08.2007 року вироком Теофіопольського районного суду Хмельницької області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;
29.05.2008 року вироком Теофіопольського районного суду Хмельницької області за ст.395 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 550 гривень;
07.09.2010 року вироком Млинівського районного суду Рівненської області за ч.2 ст.297 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 3 роки;
24.01.2012 року вироком Дубненського міськрайонного суду Рівненської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, звільненого з місць позбавлення волі 04.07.2014 року згідно ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2014 року на підставі ст.7 Закону України "Про амністію у 2014 році",

визнаного винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.121 КК України та призначено покарання:
-за ч.1 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі строком 6 років;
-за ч.2 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі строком 8 років 9 місяців.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання ОСОБА_8 визначено у виді позбавлення волі строком на 9 років 9 місяців.
Строк відбування покарання відраховано ОСОБА_8 з часу його затримання, тобто з 11.04.2017 року, зараховано відповідно до положень ст.72 КК України в строк остаточного покарання термін попереднього ув`язнення з 11.04.2017 року до дня набрання цим вироком суду законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі,

в с т а н о в и в :

10.04.2018 року ОСОБА_8 , перебуваючи за запрошенням господарів на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , розпивав спиртні напої разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими особами, в ході чого між останніми з одного боку та ОСОБА_8 з іншого боку виник конфлікт на побутовому грунті. В ході вказаного конфлікту близько 20 години 30 хвилин тієї ж доби ОСОБА_8 пішов до будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , де взяв кухонний ніж, із яким повернувся до вказаного вище місця суперечки та пройшов до кімнати в літній кухні, де спав ОСОБА_11 . Наблизившись до останнього, ОСОБА_8 , діючи з помсти через особисту образу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер власних дій, кухонним ножем, якого приніс із собою, умисно наніс сплячому ОСОБА_11 один удар у ліву спинну область грудної клітки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 13.06.2018 року №36 належать до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя під час заподіяння.
Спричинивши вказані тілесні ушкодження ОСОБА_11 , ОСОБА_8 одразу вийшов на АДРЕСА_2 , де на узбіччі поблизу будинку №24 його наздогнав ОСОБА_12 , із яким у ОСОБА_8 виник конфлікт, що переріс у бійку між ними. Під час цїєї бійки близько 21 години 00 хвилин 10.04.2018 року ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на помсту за особисту образу, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, кухонним ножем, який залишив при собі, умисно наніс ОСОБА_12 один удар в область черевної порожнини, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 21.05.2018 року №21 належать до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_12 .
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить оскаржуваний вирок змінити перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.ч.1,2 ст.121 КК України на ч.1 ст.115 КК України та призначити йому більш суворе покарання, мотивуючи свої вимоги тим, що суд першої інстанції призначаючи покарання останньому не врахував, обставин, що обтяжують покарання, зокрема вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що не заперечувались обвинуваченим під час досудового та судового слідства, та рецидив злочинів, заподіяну (матеріальну та моральну) шкоду не відшкодував.
Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції не врахував що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість не погашена.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок в частині зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність скасувати, мотивуючи свої вимоги тим, що на час вчинення ОСОБА_8 злочинів (10.04.2018 року) на час його затримання (11.04.2018 року) і обрання щодо нього запобіжного заходу та проголошення судом оскаржуваного вироку діяли норми ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII від 18.05.2017 року, а тому суд першої інстанції безпідставно застосував положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII від 26.11.2015 року.
Заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечив проти апеляційної скарги потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечили проти апеляційної скарги потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення, апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_10 слід задовольнити в повному обсязі.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Юридична кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.ч.1,2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесну ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого є вірною, його вина у вчиненні даних злочинів повністю доведена сукупністю зібраних і ретельно перевірених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою та відображають дійсний перебіг досліджуваної події.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 за ч.ч.1,2 ст.121 КК України підтверджуються:
показами обвинуваченого ОСОБА_8 , який пояснив, що у другій половині дня 10.04.2018 року він дорогою додому проходив по АДРЕСА_2 , коли його запросили до себе на святкування, яке відбувалось на подвір`ї будинковолодіння АДРЕСА_3 , господар вказаної садиби ОСОБА_13 , який мешкає неподалік від нього. Він прийняв запрошення та сів за стіл поблизу літньої кухні, де вже разом із газдами сиділи інші гості ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іще один чоловік, імені якого не пам`ятає. З нагоди свята усі куштували страви та вживали алкогольні напої. Близько 20 години вечора у нього виникла конфліктна суперечка із присутніми на застіллі особами, образившись на яких він пішов додому. Із почуття злості вирішивши помститись за власну образу, у своєму будинку він взяв кухонного ножа, з яким невдовзі повернувся до будинку ОСОБА_14 . На їх подвір`ї у той час не було нікого, тому він увійшов до приміщення літньої кухні, де виявив ОСОБА_11 , який спав на кушетці. Він підійшов до нього та своїм ножем вдарив лежачого ОСОБА_11 у спину, після чого одразу вийшов на вулицю і рушив додому. Тоді ж побачив, що його переслідують інші особи. Поблизу сусіднього домоволодіння його наздогнав ОСОБА_12 , який у сутичці між ними намагався його схопити. Тоді він завдав ножем, якого продовжував тримати у руці, удар ОСОБА_12 в область паха, після чого його самого повалили на землю інші присутні особи, які викликали працівників поліції та утримували його до їх приїзду. Із висновками експертів щодо визначеної тяжкості спричинених ним потерпілим тілесних ушкоджень погодився;
показами потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив суду, що після 14 години дня 10.04.2018 року він разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_15 перебував в гостях у ОСОБА_16 та АДРЕСА_2 . З нагоди пасхального свята вони сиділи за столом на подвір`ї поруч із приміщенням літньої кухні. Під час святкування ОСОБА_13 також запросив до себе обвинуваченого ОСОБА_8 , який тоді проходив по вулиці, і той приєднався до них, проте через півгодини останній пішов додому. У його відсутність близько 17 години він, ОСОБА_11 , стомившись, пішов відпочити до кімнати у літній кухні, де на дивані заснув. Прокинувся від почуття гострої болі у спині, походження якого він спочатку не зрозумів. Озирнувшись, побачив, як від нього відходив ОСОБА_8 з ножем у руці. Із останнім під час вказаного застілля він зустрівся вперше і ніяких конфліктів з ним у нього не виникало. До того часу, як він пішов спати, спілкування за столом мало позитивний характер;
показами свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що 10.04.2018 року він разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебували в гостях у ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у їх будинку в с.Шипинки Барського району. З нагоди пасхального свята розташувались за столом на подвір`ї поруч із приміщенням літньої кухні. Також через деякий час до них приєднався ОСОБА_8 , якого запросив господар ОСОБА_18 , коли той проходив вулицею повз хвіртку, привітавшись із ними. За столом усі куштували страви та вживали алкогольні напої. Він, ОСОБА_15 , виходив із ОСОБА_18 до садка, щоб покурити. Після повернення до столу застали незначний конфлікт між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , які розмовляли на підвищених тонах. Після його заклику вони ніби заспокоїлись. ОСОБА_11 пішов спати у літній кухні, а решта продовжували святкування. Пізніше під час чергового перекуру із ОСОБА_18 у садку почув з вулиці крик Башинської Ганни. Коли підбігли до неї, то побачив, що на землі лежав ОСОБА_12 , якого вона тримала на руках. Неподалік на вулиці перебував ОСОБА_8 , який тримав у лівій руці ножа. Вони із ОСОБА_18 повалили ОСОБА_8 на землю утримували його у такому положенні до приїзду працівників поліції та швидкої допомоги, яких було викликано на місце подій;
показами свідка ОСОБА_13 , який пояснив суду, що 10.04.2018 року його дружина повідомила про приїзд до них у гості їх знайомого ОСОБА_11 із двома його друзями. Він зустрів вказаних гостей та спрямував їх до свого будинку, де дорогою їх зустріла дружина, а сам у магазині придбав продукти й також повернувся додому. У післяобідній час вулицею проходив їх сусід ОСОБА_8 , який привітався, а він запросив його у гості, після чого продовжили разом їсти та пити спиртні напої. Упродовж їх спільного святкування він не бачив, щоб ОСОБА_8 із кимось з них конфліктував, останній лише голосно спілкувався. Коли почало смеркатись, він, ОСОБА_13 разом із ОСОБА_15 вчергове пішли курити у садок, коли почувся крик його дружини ОСОБА_19 . Вони удвох вибігли на вулицю й він побачив, що ОСОБА_12 лежав на землі, а ОСОБА_8 йшов в бік свідка ОСОБА_20 і в лівій руці у нього був ніж. Вони із ОСОБА_15 повалили ОСОБА_8 на землю й поки ОСОБА_12 надавалась допомога він, ОСОБА_13 , утримував ОСОБА_8 , лежачи на ньому зверху. Той не пручавчся, лише просив його відпустити, обіцяючи, що його тут більше ніхто не побачить. Згодом, коли за викликом приїхала швидка допомога, додатково з`ясувалось, що у приміщенні їх літньої кухні отримав також поранення ОСОБА_11 , який до того там відпочивав;
витягом кримінального провадження №0000116 згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2018 року були внесені відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України та ч.1 ст.121 КК України, відповідно стосовно надходження повідомлень на службу "102" про те, що 10.04.2018 року о 20 годині 56 хвилин ОСОБА_21 поблизу будинку АДРЕСА_2 під час суперечки, яка раптово виникла на ґрунті непорозуміння, наніс одиночний удар ножем в область паху ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, а також по АДРЕСА_2 завдав ОСОБА_11 одного удару ножем у спину нижче лопатки, заподіяіши йому тілесні ушкодження (т.1 а.с.50),;
висновком судово-психіатричної експертизи від 21.05.2018 року №164 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує (т.1 а.с.96-99);
висновком судово-медичної експертизи від 21.05.2018 року №21 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено проникаючу колото-різану рану живота з ушкодженням внутрішніх органів (тонкої кишки, брижі тонкої кишки, зачеревного простору), яка виникла від дії плаского колюче-ріжучого предмета, що мав гостре лезо та обушок, не виключно і 10.04.2018 року. Смерть ОСОБА_12 настала від гострої масивної крововтрати, яка виникла на тлі проникаючої колото-різаної рани живота з ушкодженням внутрішніх органів. Проникаюча колото-різана рана живота за ознакою загрозливих для життя явищ належать до тяжких тілесних ушкоджень і стоїть у причинному зв`язку із смертю. Згідно записів медичної карти стаціонарного хворого №2076/620/159 реанімаційного відділення КУ "Барська ЦРЛ" смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 14:25 год. (т.1 а.с.126-128);
висновком судово-медичної експертизи від 13.06.2018 року №36, медичної карти стаціонарного хворого №2077/621 КУ "Барська ЦРЛ" на його ім`я, у ОСОБА_11 мало місце проникаюче поранення грудної клітки зліва (ножове). Пневматоракс, гемоторакс зліва. Вказане поранення грудної клітини виникло від дії плаского колюче-ріжучого предмета, по давності утворення може відповідати терміну, вказаному у постанові про призначення експертизи 10.04.2018 року. Пошкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки зліва належить до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя під час заподіяння (п.2.1.3 "й" Правил судово-медичного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.) (т.1 а.с.129-130);
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 11.04.2018 року, вбачається що 10.04.2018 року о 20:56 год. надійшло повідомлення зі служби "102" про те, що 10.04.2018 року о 20:56 за адресою АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_8 під час суперечки, яка виникла на ґрунті раптово виниклого непорозуміння, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді одного удару кухонним ножем в область паху. ОСОБА_12 госпіталізований до Барської ЦРЛ з діагнозом: колото-різана рана паху, розрив сечового міхура (т.1 а.с.131);
рапортом оперативного чергового Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 10.04.2018 року отримано повідомлення по спецлінії "102" стосовно того, що 10.04.2018 року о 20:56 год. за адресою: Барський район, с.Шипинки , вул. Гагаріна, 25, надійшов виклик поліції, зі слів заявниці на вулиці когось підрізали. Виїздом слідчо-оперативної групи встановлено, що ОСОБА_8 під час суперечки, що виникла раптово, наніс тілесні ушкодження громадянину ОСОБА_12 ножем в область паху, а також громадянину ОСОБА_11 один удар ножем в область спини, нижче лівої лопатки (т.1 а.с.133);
протоколом огляду місця події від 10.04.2018 року, із фототаблицями до нього, згідно якого у будинковолодінні по АДРЕСА_2 , проведеного з дозволу власника ОСОБА_22 (а.с.134), в приміщенні літньої кухні на дивані виявлено наволочку подушки зі слідами бурого кольору. Безпосередньо на АДРЕСА_4 виявлено ніж із слідами речовини бурого кольору та два фрагменти зі слідами речовини бурого кольору. Також по вулиці Гагаріна у напрямку будинку №22 напроти хвіртки виявлено сліди речовини бурого кольору. Виявлені наволочку подушки з слідами бурого кольору було поміщено до паперового конверту, ніж було поміщено до полімерної пляшки та до паперового пакету, марлевий тампон зі зразками речовини бурого кольору змивами поміщено до паперового пакету, після чого вилучено усі вказані об`єкти (т.1 а.с.135-150);
протоколом огляду місця події від 12.04.2018 року згідно якого у приміщенні приймального відділення КУ "Барська районна лікарня", що за адресою: м.Бар, вул. Каштанова, працівником вказаної медичної установи видано два полімерних пакети для сміття, у яких знаходяться предмети одягу та взуття, а саме: жилетка чорного кольору, штани спортивні темно синього кольору, пара шкарпеток сірого кольору, чоботи, низ гумовий, верх з брезентового матеріалу чорного кольору. У кишені жилетки знаходиться металева викрутка. Вказані предмети одягу та взуття вилучені та поміщені до полімерного пакету, який опечатано та скріплено паперовою біркою (т.1 а.с.155);
протоколом огляду від 12.04.2018 року із фототаблицями до нього, вбачається, що у поліетиленовому пакеті синього кольору знаходяться речі (одяг) ОСОБА_8 . При огляді встановлено, що в ньому знаходиться спортивна куртка синього кольору. На правому рукаві, на передній частині куртки та її внутрішній частині наявні плями речовини бурого кольору. Також там находяться джинсові брюки синього кольору, на яких наявні плями речовини бурого кольору, светр коричневого кольору з горизонтальними смугами червоного та чорного кольору, на якому також наявні множинні плями бурого кольору. На лівому рукаві є крізний отвір, пошкодження на комірі з лівої сторони у вигляді розриву шва, розміром 6 см (т.1 а.с.163-171);
протоколом про проведення слідчого експерименту від 12.04.2018 року із схемою та фототаблицею, а також оглядом відеозапису проведення слідчого експерименту від 12.04.2018 року встановлено добровільне та детальне пояснення та подальша наглядна демонстрація особисто обвинуваченим ОСОБА_8 відповідно на місцевості по вул. Гагаріна в с.Шипинки Барського району та також надалі у службовому кабінеті Барського ВП Жмеринського ВП ГУ НП у Вінницькій області у який спосіб, де саме та у якій послідовності ним 10.04.2017 року. завдавались удари ножем потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (т.1 а.с.209)
Усі вищенаведені докази підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.121 КК України.
Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч.ч.1,2 ст.121 КК України у повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначаючи вид та міру покарання ОСОБА_8 суд врахував тяжкість вчинених злочинів, особу винного, який вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв у розкритті злочинів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість за вчинення умисних злочинів, врахована думка потерпілих осіб, зокрема потерпілої ОСОБА_9 яка просила найсуворішого покарання обвинуваченому, з призначеним видом, кваліфікацією та мірою покарання останньому погоджується і колегія суддів, а тому вважає доводи потерпілої щодо перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.ч.1,2 ст.121 КК України на ч.1 ст.115 КК України та м`якості призначеного покарання останньому безпідставними.

Проте, колегія суддів погоджується з доводами потерпілої ОСОБА_9 в частині необхідності визнання обставини, яка обтяжує покарання, рецидив злочинів, оскільки обвинувачений знову вчинив умисний злочин, маючи незняту та непогашену судимість, однак наявність даної обтяжуючої покарання обставини, враховуючи встановлені судом першої інстанції пом`якшуючі покарання обставини, не дає підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Доводи потерпілої ОСОБА_9 щодо наявності обтяжуючої покарання обставини, а саме вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину в стані алкогольного сп`яніння в ході апеляційного перегляду свого підтвердження належними та допустимими доказами не знайшло.

Судом першої інстанції при призначенні покарання наявність судимостей обвинуваченому ОСОБА_8 врахована з огляду на що апеляційна скарга потерпілої в цій частині є необгрунтованою.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.п.1,2 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до роз`яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 року зазначається, що зміст резолютивної частини вироку має бути викладено чітко і ясно, щоб при його виконанні не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.
Частиною 5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року було визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До вищевказаної норми Закону України про кримінальну відповідальність внесено зміни і вже відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII від 18.05.2017 року попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
На час вчинення ОСОБА_8 злочинів 10.04.2018 року, на час його затримання 11.04.2018 року і обрання щодо нього запобіжного заходу діяли норми ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року.
За таких обставин суд першої інстанції безпідставно застосував до обвинуваченого ОСОБА_8 положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046-VIII від 26.11.2015 року та зарахував йому в строк відбування строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з огляду на що оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині зарахування обвинуваченому строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання слід скасувати задовільнивши апеляційну скаргу прокурора.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 413 КПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_10 задовольнити в повному обсязі.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України ( в редакції №838-VIII від 18.05.2017 року) зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 11 квітня 2018 року до 22 травня 2019 року у строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді : (підпис)

Згідно з оригіналом