Справа № 162/397/19
Провадження № 1-кс/162/76/2019
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року селище Любешів.

Слідчий суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_5 , розглянувши клопотання начальника Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про примусове відібрання біологічних зразків у кримінальному провадженні № 0000063,

встановив:

Клопотання умотивовано тим, що у провадженні слідчого відділення Любешівського відділення поліції перебуває кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого статтею 117 Кримінального кодексу України (далі КК), по факту виявлення о 19 годині 45 хвилин 15 жовтня 2005 року на території звалища побутових відходів в лісовому масиві поблизу селища Любешів Волинської області трупа новонародженої дитини чоловічої статі зі слідами насильницької смерті.

Під час досудового розслідування та в результаті проведених заходів з метою встановлення особи жіночої статі, яка народила дитину, з`ясовано, що нею може бути ОСОБА_6 . Для перевірки зазначеного факту необхідно провести молекулярно-генетичну експертизу, для чого є потреба відібрати в ОСОБА_5 біологічні зразки. ОСОБА_5 добровільно надати відповідні зразки відмовляється, тому прокурор просить надати дозвіл на примусове відібрання у неї біологічних зразків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та повідомив про наступне. Під час проведення першочергових слідчо-оперативних дій встановити особу, причетну до скоєння злочину не вдалося. У ході подальшого розслідування було проведено ряд молекулярно-генетичних експертиз. Опитано значну кількість свідків, в ході яких матір дитини не встановлено. За наявними оперативними даними ОСОБА_5 могла бути причетною до вчинення злочину, оскільки у цей час вела аморальний спосіб життя, підтримувала стосунки з особами сумнівної репутації. ОСОБА_5 у кримінальному провадженні допитувалась у якості свідка.

ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечили.

ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що під час допитів у цьому кримінальному провадженні в якості свідка неодноразово вказувала на свою непричетність до вчинення цього злочину. У 2005 році вона закінчила Волинський державний університет і вагітною не була. У цей період підтримувала стосунки з одним чоловіком. На початку вересня ОСОБА_5 проходила медичний огляд у Любешівській центральній районній лікарні у зв`язку з прийняттям її на роботу вчителем у Залізницьку середню школу Любешівського району. У тому числі вона оглядалась лікарем-гінекологом, який не встановив її вагітність. На вимогу міліціонерів вона згодом знову була оглянута гінекологом, який констатував, що вона не народжувала. ОСОБА_5 не бажає надавати біологічні зразки для проведення експертизи у зв`язку з тим, що це принижує її гідність, адже доказів її невинуватості достатньо.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні звернула увагу, що підставою для надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків у наявність обставин, передбачених частиною третьої статті 132, частинами п`ятою, шостою статті 163 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а також відповідність таких дій вимогам пропорційності та виправданості обмеження основоположних прав і свобод людини тощо. У ході досудового розслідування не встановлено будь-яких доказів на спростування показань ОСОБА_5 .

Ознайомившись з клопотанням, проаналізувавши додані до нього матеріали, заслухавши доводи учасників справи, доходжу наступних висновків.

В Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000063 28 грудня 2012 року внесено відомості по факту виявлення о 19 годині 45 хвилин 15 жовтня 2005 року на території звалища твердих побутових відходів в лісовому масиві поблизу селища Любешів Волинської області трупа новонародженої дитини чоловічої статі зі слідами насильницької смерті. Дії невстановленої особи попередньо кваліфіковані за статтею 117 КК.

В порядку статті 245 КПК 14 травня 2019 року прокурором ОСОБА_3 винесено постанову про відібрання біологічних зразків для експертизи у ОСОБА_5 , 16 травня 2019 року ОСОБА_5 відмовилась добровільно надати біологічні зразки.

У долученій до клопотання довідки-меморандуму про вчинені у кримінальному провадженні розшукові та слідчі дії інформація про те, що ОСОБА_5 могла бути причетною до скоєння злочину відсутня.

Матеріали кримінального провадження на вимогу слідчого судді прокурором не надано.

Відповідно до частини третьої статті 245 КПК відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Згідно із статтею 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності з статтею 11 КПК під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Крім цього, стаття 6 Конвенції передбачає право особи на справедливий суд, яке серед іншого включає у себе свободу від самовикриття.

На переконання слідчого судді примусове відібрання у особи біологічних зразків є втручанням у передбачені статтею 8 Конвенції права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини втручання у конвенційні права можливе за дотримання таких критеріїв: законність, легітимність мети втручання, пропорційність втручання.

Необхідно констатувати наявність у цьому випадку перших двох критеріїв. Процесуальним законом передбачено можливість примусового відібрання біологічних зразків, легітимність мети втручання з огляду на характер вчиненого злочину полягає у захисті моралі.

Між тим, прокурор у ході розгляду клопотання не довів неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою примусового відібрання біологічних зразків, не надав будь-яких доказів на спростування версії ОСОБА_5 , її причетності до скоєння цього злочину тощо. За таких обставин втручання у права не можна вважати пропорційним та виправданим. А задоволення клопотання порушить принцип свободи від самовикриття.

На підставі викладеного, керуючись статтями 131, 132, 160-166, 240, 241, 245, 309 КПК, слідчий суддя

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання начальника Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про примусове відібрання біологічних зразків у свідка ОСОБА_6 у кримінальному проваджені № 0000063 за ознаками злочину, передбаченого статтею 117 Кримінального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1