Справа № 752/9796/13-к
Провадження №: 1-в/752/36/19
УХВАЛА

20.08.2019 року Голосіївський районний суду м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про зняття судимості відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П.-Попівка, Лисянського р-ну, Черкаської обл., громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.02.2014 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 296 КК України з урахуванням вимог ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.
за участю
прокурора ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
До Голосіївського районного суду м. Києва від засудженого ОСОБА_3 надійшло клопотання про зняття судимості за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року на підставі ст. 91 КК України.
В судовому засіданні прокурор вважав за можливе дане клопотання задовольнити.
Засуджений ОСОБА_3 просив задовольнити надіслане на адресу суду клопотання та зняти з нього судимість за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року.
Вислухавши думки сторін, дослідивши надіслане на адресу суду клопотання про зняття судимості із додатками до нього, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 538 КПК України, після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.
Відповідно до ст. 91 КК України, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.
Так, ОСОБА_3 засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 296 КК України з урахуванням вимог ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до вищевказаного вироку суду події злочинів, вчиненених ОСОБА_3 мали місце у квітні 2011 року.
Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
З часу вчинення злочину до постановлення обвинувального вироку суду редакція ч. 1 ст. 263 КК України була змінена посилена кримінальна відповідальність за вчинений злочин. Тому, відповідно до вимог ст.ст. 4,5 КК України, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції закону про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення злочину, тобто Закону України № 270-VI від 15.04.2008 року).
Відповідно до ст. 12 КК України, злочини, за якими засуджено ОСОБА_3 , а саме: передбачені ч. 2 ст. 296 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції закону про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення злочину, тобто Закону України № 270-VI від 15.04.2008 року) є злочинами середньої тяжкості.
Пунктом сьомим частини першої статті 89 КК України передбачено, що такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КК України, строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.
Відповідно до довідки про звільнення ОСОБА_5 , відбув покарання в Піщанській ВК-59 з 09.04.2011 року по 15.07.2014 року, звільнений на підставі ухвали Піщанського районного суду Вінницькій області від 08.07.2014 року на підставі статті 7 Закону України «Про амністію у 2014 році». Тобто, відповідно до вимог ст. 89 КК України строк погашення судимості ОСОБА_3 за вироком Голосіївського районного суду м. Києві від 14.02.2014 року закінчився 15.07.2017 року.
Абзацом четвертим пункту дев`ятого Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» № 16 від 26.12.2003 року визначено роз`яснити судам, що можливе зняття лише непогашеної судимості. Якщо буде встановлено, що вона вже погашена, то
клопотання про її зняття залишається без розгляду, про що суддя
виносить мотивовану постанову.
Тобто, 05.10.2018 року, а саме: на момент звернення до суду ОСОБА_3 із клопотанням про знаття судимості, закінчився трьохрічний строк погашення судимості, визначений ст. 89 КК України, та ОСОБА_3 вважався таким, що не має судимості відповідно до вимог ст. 89 КК України.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_3 про зняття судимості не грунтується на вимогах ст. 91 КК України, оскільки було подане останнім під час вже погашеної судимості за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року, а тому його необхідно залишити без розгляду.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 91 КК України, ст. 537-540 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зняття судимості за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року - залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом семи діб з моменту її проголошення.
Суддя