Справа №590/1301/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/505/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 19 лютого 2019 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Танатово, Омської області - РФ, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі, заступник прокурора Сумської області ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Вироком Ямпільського районного суду Сумської області, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 визначено не обирати.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, заступник прокурора Сумської області ОСОБА_7 зазначає, що при ухвалюванні оскаржуваного вироку, судом було порушено вимоги ч.3 ст. 56 КК України, відповідно до якої громадські роботи не призначаються особам, визнаними інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби, а оскільки ОСОБА_8 на час ухвалення вироку, досяг пенсійного віку 65 років, то йому не може бути призначене покарання у виді громадських робіт.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали, письмових заперечень на подану апеляційну скаргу не надійшло.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 30.11.2017 року в дообідній час доби ОСОБА_8 проходив по АДРЕСА_3 , де побачив зі сторони дороги металевий паркан (конвеєрну стрічку), який огороджував територію городу вказаного домогосподарства. Після чого, ОСОБА_8 вирішив вчинити крадіжку частини вказаного паркану наступного дня з самого ранку, коли всі мешканці м. Дружба будуть спати. Втілюючи свій злочинний намір, маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, впевнившись, що його наступні дії будуть непомітними для потерпілої та сторонніх осіб, 01.12.2017 року близько 05.00 год. шляхом вільного доступу ОСОБА_8 викрав 7 метрів вказаного паркану, загальною вагою 110 кг, які належить потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив матеріальні збитки на загальну суму 550 грн., з розрахунку 5 грн. за 1 кг. брухту чорних металів.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка просила задовольнити вимоги апеляційної скарги та змінити рішення суду в частині призначення покарання, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 при обставинах, викладених у вироку, є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції відбувався у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Таким чином, висновки суду в цій частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України не перевіряються.

Так, колегія суддів перевіряючи вирок суду лише в частині призначення покарання виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкція ч.1 ст.185 КК України передбачає такі види покарання: штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно оскаржуваного вироку, призначаючи покарання районний суд врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого судом було встановлено, що у відповідності до положень ст.12 КК України ОСОБА_8 вчинив злочин середньої тяжкості, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.37), в силу ст.89 КК України раніше не судимий (а.с.39,40), посередньо характеризується за місцем мешкання (а.с.35).

Крім того, відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, районний суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст.67 КК України судом встановлено не було.

Однак, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та на час ухвалення оскаржуваного вироку досяг пенсійного віку 65 років.

Згідно ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60, 63, та 65 років в залежності від наявності необхідного страхового стажу.

Отже, як вірно вказує прокурор в своїй апеляційній скарзі відповідно до ч.3 ст.56 КК України до ОСОБА_8 не може бути застосоване покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню, а це відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

У зв`язку з допущеним судом першої інстанції при ухваленні вироку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок у частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу, однак враховуючи майновий стан обвинуваченого та його вік, то розмір штрафу визначити мінімальний, що передбачено санкцією ч.1 ст.185 КК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 19 лютого 2019 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4