Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1351/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 122 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000373 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2019 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилиповичі Радомишльського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, особи з інвалідністю 3 групи, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати його та відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілої. Вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим. Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що приймаючи рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки показам свідка ОСОБА_9 , не врахував, що через два тижні після конфлікту з ОСОБА_10 він перебував у Радомишльській ЦРЛ з інфарктом. Крім того, згідно висновку експерта №181 від 26.08.2018 року вказати точний термін виникнення перелому у ОСОБА_10 згідно записів медичної документації не являється можливим. Зазначає, що через декілька днів після конфлікту з ОСОБА_10 , вона обривала вишні у себе в садку та ніякого перелому не мала. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази його причетності до вчинення інкримінованого йому злочину.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_12 вказали про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.
Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 12886 грн. 99 коп. (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 99 коп.) у відшкодування матеріальної шкоди та 8 000 грн. (вісім тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.
За обставин встановлених судом та викладених у вироку, 12 червня 2016 року близько 10-00 години по АДРЕСА_1 між сусідами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 через неприязні стосунки один до одного, виникла словесна суперечка, в ході якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, розуміючи протиправність своїх дій, ОСОБА_8 в ході суперечки наніс один удар рукою в область правої руки ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді косого перелому 5 п`ястної кістки без зміщення відломків правої кисті, яке відноситься до середнього ступеню важкості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я.
В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги. Заперечень про розгляд справи у його відсутності не надав, із слів захисника просив розгляд провадити у його відсутності.
Оскільки участь обвинуваченого в апеляційному суді в силу ч.4 ст.405 КПК України не є обов`язковою та при апеляційному розгляді присутній захисник обвинуваченого, апеляційний суд з урахуванням думки прокурора, вважає можливим розглядати апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 у його відсутності.
В судове засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_12 не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду. Просили апеляційний розгляд провадити у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у заподіянні потерпілій ОСОБА_10 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 122 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав та пояснив, що потерпіла являється його сусідкою, 12.06.2016 року близько 10.00 год. він знаходився вдома, ударів потерпілій не наносив. Разом з тим, 12.06.2016 року близько 07.00 год. у нього виник конфлікт з потерпілою, оскільки мати останньої продає горілку власного виробництва, а він зробив зауваження з даного приводу. В ході конфлікту потерпіла його побила: спочатку вона вдарила його по голові, а потім шість разів у стегно ногою. Свідками конфлікту були ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Після конфлікту потерпіла не падала, а сама пішла додому, швидка допомога не приїжджала. Пізніше він дізнався, що потерпіла звернулась до поліції з приводу її побиття, він з приводу його побиття не звертався. Але, через два тихні після конфлікту з ОСОБА_10 потрапив з інфарктом до Радомишльській ЦРЛ.
Проте, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.
Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що подія сталась 12.06.2016 року близько 08.00-09.00 год. Обвинувачений ОСОБА_8 біля свого двору сварився з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 через лопату, яку нібито вони вкрали, заходив без дозволу у домоволодіння та шукав лопату. Вона зайшла у свій двір, залишила речі та пішла до брата, який проживає на тій же вулиці. ОСОБА_8 почав сваритись і з нею, в ході словесної перепалки вдарив її перший раз у голову кулаком зліва, на другій удар вона закрилась рукою, за третім ударом почалась тяганина на дорозі. Після першого ж удару у неї почало німіти тіло. Вважає, що саме перший удар спровокував втрату свідомості після повернення її додому. Побиття її ОСОБА_8 бачили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також ще декілька мешканців села, які були метрах в 5-6 від них. Проте хто саме сказати не може. У той же день, 12.06.2016 року вона звернулась до травматологічного пункту Ірпінської ЦМЛ з діагнозом перелому 5 п`ясної кістки правої кисті, було накладено гіпс, а також рекомендовано звернутись до Інституту нейрохірургії, що вона і зробила 15.06.2016 року зі скаргами на нудоту, сильні головні болі, загальну слабкість. Їй діагностували струс головного мозку та призначили лікування. При цьому, звернула увагу, що протягом 2015 року вона проходила лікування в Інституті нейрохірургії м.Київ з приводу пухлини головного мозку і тому є досить вразлива в плані здоров`я, про що добре відомо обвинуваченому. ОСОБА_8 характеризувала, як конфліктну людину, яка розповсюджує по селу плітки, у тому числі, щодо її родини, вчиняє наклепи;
- показах свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що 12.06.2016 року вона разом із ОСОБА_15 прогулювались по дорозі перед домом ОСОБА_8 , який на вулиці залишив лопату. Кириченко забрала лопату і сховала, почався конфлікт. ОСОБА_10 підійшла до них, ОСОБА_8 почав її ображати, а потім вдарив потерпілу по голові, яка після подій втратила свідомість. Вважає обвинуваченого скандальною людиною, яка розповсюджує неправдиві відомості про людей;
- показах свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що 12.06.2016 року перебувала на городі, коли почула крик, вийшла у двір та на вході побачила свою доньку ОСОБА_10 , яка втратила свідомість. Вона затягнула її у хату та надала допомогу. Надалі донька звернулась до травмпункту в м.Ірпінь Київської області, де діагностували перелом кістки кисті. Конфлікт з ОСОБА_8 , як їй відомо, виник із-за лопати. Обвинувачений вдарив доньку двічі по голові, після подій донька почала себе погано почувати. Обвинувачений конфліктна людина, постійно ображає її та доньку, розповсюджує неправдиві відомості щодо того, що вона торгує горілкою у селі;
- показах свідка ОСОБА_15 , яка в суді першої інстанції пояснила, що 12.06.2016 року разом із ОСОБА_14 сховали лопату, яка належить обвинуваченому ОСОБА_8 . Останній, дізнавшись про це, почав сваритись. Саме в цей час на автомобілі під`їхала потерпіла ОСОБА_10 і почала сміятись з обвинуваченого, а він почав її ображати. Коли вона разом із ОСОБА_14 йшли до будинку, то почули крик, повернувшись, побачили, як обвинувачений вдарив потерпілу по голові рукою, а потім вдарив по руці. Відомо, що з даного приводу потерпіла звернулась до лікарні, а через деякий час ходила з гіпсом.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.06.2016 року, згідно якого було прийнято заяву від ОСОБА_10 про те, що 12.06.2016 року ОСОБА_8 умисно спричинив їй тілесні ушкодження;
- витягом з кримінального провадження №0000373, згідно якого 12.06.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в с.Пилиповичі Радомишльського району Житомирської області виникла суперечка під час якої ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кисті;
- висновком експерта №181 від 26.08.2016 року, згідно якого у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді косого перелому п`ятої п`ястної кістки без зміщення відломків правої кісті, яке відноситься до середнього ступеню важкості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, могло виникнути від дії твердого тупого предмету. Вказати точний термін виникнення даного ушкодження згідно записів медичної документації не являється можливим. Можливо, що дане ушкодження могло виникнути за обставин вказаних у фабулі постанови. Потерпіла після отримання ушкоджень могла виконувати самостійні дії, говорити, пересуватись, тощо. Потерпіла в момент отримання ушкодження могла знаходитись як у вертикальному так і у горизонтальному положенні.
Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, доведена повністю.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, при оцінці доказів, як правило, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Таким чином, установивши в порядку статті 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, з урахуванням доводів обвинуваченої та сторони захисту та наведенням мотивів на їх спростування, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні даного злочину.
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази його причетності до вчинення інкримінованого йому злочину, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що суперечать фактичним обставинам кримінального провадження, які були встановлені під час судового розгляду, зокрема, вказані доводи спростовуються висновком експерта №181 від 26.08.2016 року, показами потерпілої ОСОБА_10 та свідків допитаних в судовому засіданні, які є достатньо переконливі, чіткі, узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим, зокрема, як практикою ЄСПЛ, зокрема, п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України», так і нормам національного законодавства.
Вказання апелянта на те, що згідно висновку експерта №181 від 26.08.2018 року вказати точний термін виникнення перелому у ОСОБА_10 згідно записів медичної документації не являється можливим, а тому його вина не доведена, спростовується копією довідки травматологічного відділення Ірпінської центральної міської лікарні, згідно якої 12.06.2016 року о 18 год. 15 хв. ОСОБА_10 звернулася з приводу травми отриманою нею 12.06.2016 року о 10 год. 00 хв., із зазначенням обставин того, що її побив сусід ОСОБА_8 та встановленим діагнозом: перелом п`ятої п`ястної кістки (т.1 а.п. 32).
Зазначення апелянта про те, що поза увагою суду залишилися пояснення свідка ОСОБА_9 , є безпідставним, оскільки покази вказаного свідка містяться у вироку суду. Також, судом першої інстанції їм надано правову оцінку, згідно якої показання вказаного свідка суд оцінив критично, оскільки вона є дружиною обвинуваченого, свідком подій не була, а її показання спростовуються показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 .
Доводи апелянта про те, що через два тижні після конфлікту він перебував у Радомишльській ЦРЛ з інфарктом не можуть свідчити про його непричетність до вчинення даного кримінального правопорушення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України в межах санкції статті за якою його засуджено з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 122 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.
Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 вирішено у відповідності до вимог ст.ст. 128-129 КПК України, з урахуванням наданих доказів.

Розмір моральної шкоди визначено з урахуванням положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, при цьому судом першої інстанції наведені відповідні мотиви, з якими погоджується і колегія суддів та вважає, що такий розмір моральної шкоди відповідає принципу розумності та справедливості в даному конкретному випадку.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2019 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: