Єдиний унікальний номер 448/256/18
Провадження № 1-кп/448/21/19
В И Р О К
Іменем України

06.08.2019 року м.Мостиська
єун 448/256/18
провадження №1-кп/448/21/19
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська кримінальне провадження за №0000562, внесене до ЄРДР 11.07.2016 року про обвинувачення:

неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, востаннє судимого 04.12.2017 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289, ст.70 КК України на 5 роки позбавлення волі, без конфіскації майна, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненого від відбуття покарання з наданням іспитового строку терміном на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня Червоноградської ЗОШ №9, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
його захисник-адвокат ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
його законний представник ОСОБА_7 ,
його захисник-адвокат ОСОБА_8 ,
представник служби у справах дітей Мостиської РДА ОСОБА_9 ,
представник Мостиського ВП ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в:

Неповнолітній ОСОБА_3 , на початку липня місяця 2016 року близько 20:00 год. таємно, через незачинені двері, з метою вчинення крадіжки, проник в Крукеницьку ЗОШ І-ІІІ ступенів, корпус №2, що в с.Крукеничі вул.Садова, 3 Мостиського району, де з навчального класу та кабінету психолога викрав комп`ютерну клавіатуру, маніпулятор типу «миша», монітор та системний блок загальною вартістю 4086 грн., дві колонки до комп`ютера вартістю 600 грн., два мікрофони з кабелями вартістю 974 грн., дві ідентичні акустичні системи (колонки) потужністю по 300W вартістю 3818,34 грн., мікшерний пульт торгової марки «Intel» моделі «МХ-880E» вартістю 1928,34 грн., підсилювач звуку марки «REC-PPS600S» вартістю 2165 грн., чим спричинив відділу освіти Мостиської РДА матеріальну шкоду на загальну суму 13578,68 грн.

Він же, повторно, 03.06.2017 року близько 21:00 год., з метою вчинення крадіжки, через відчинене вікно, проник до Крукеницької ЗОШ І-ІІІ ступенів, корпус №2, що в с.Крукеничі вул.Шевченка, 67 Мостиського району, де з навчального кабінету фізики викрав ноутбук торгової марки «Асеr» моделі «Аsріrе 3003WLMi» з зарядним пристроєм до нього, вартістю 830 грн., пачку паперу формату А-4 вартістю 99 грн., та два прапори України загальною вартістю 330 грн. чим спричинив відділу освіти Мостиської РДА матеріальну шкоду на загальну суму 1259 грн.

Він же, повторно, 04.06.2017 року близько 23:00 год., за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки, через відчинене вікно, проникли в Крукеницьку ЗОШ І-ІІІ ступенів, корпус №2, що в с.Крукеничі, вул.Шевченка,67 Мостиського району, де з кабінету фізики викрали ноутбук торгової марки «Асеr» моделі «Аsріrе 3003WLMi» з зарядним пристроєм до нього, вартістю 830 грн., з кабінету директора - системний блок торгової марки «НР» моделі «Соmpaq dх 7400 Місrotower», вартістю 865 грн., монітор торгової марки «ХЕRОХ» моделі «ХА7-19i», вартістю 809,10 грн, клавіатуру торгової марки «Gembird», вартістю 63 грн., маніпулятор типу «миша» торгової марки «Genius» моделі «NetScroll 100», вартістю 72 грн, з кабінету інформатики - системний блок вартістю 2000 грн., чим спричинили відділу освіти Мостиської РДА матеріальну шкоду на загальну суму 4639,10 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину визнав повністю, цілковито підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті і проголошені прокурором. Зазначив, що дійсно на початку липня місяця 2016 року, а також 03.06.2017 року, у вечірній час, проник в приміщення Крукеницької ЗОШ І-ІІІ ступенів, корпус №2, що в с.Крукеничі вул.Садова, 3 Мостиського району, звідки таємно викрав товарно-матеріальні цінності, що перелічені в обвинувальному акті, завдавши вказаному навчальному закладу матеріальної шкоди. Окрім цього, він (обвинувачений ОСОБА_3 ) 04.06.2017 року, у нічний час, за попередньою змовою із ОСОБА_4 , через відчинене вікно, проникли в приміщення Крукеницької ЗОШ І-ІІІ ступенів, корпус №2, що в с.Крукеничі, вул.Шевченка,67 Мостиського району, звідки викрали ноутбук торгової марки «Асеr» моделі «Аsріrе 3003WLMi» з зарядним пристроєм до нього, з кабінету директора - системний блок торгової марки «НР» моделі «Соmpaq dх 7400 Місrotower», монітор торгової марки «ХЕRОХ» моделі «ХА7-19i», клавіатуру торгової марки «Gembird», маніпулятор типу «миша» торгової марки «Genius» моделі «NetScroll 100», з кабінету інформатики - системний блок, завдавши при цьому матеріальної шкоди. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд не застосовувати до нього суворої міри покарання. Окрім цього, просить суд справу розглядати без дослідження доказів по справі, правильно розуміючи зміст даних обставин і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину визнав повністю, цілковито підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті і проголошені прокурором. Зазначив, що дійсно 04.06.2017 року, у нічний час, за попередньою змовою із ОСОБА_3 , через відчинене вікно, проникли в приміщення Крукеницької ЗОШ І-ІІІ ступенів, корпус №2, що в с.Крукеничі, вул.Шевченка,67 Мостиського району, звідки викрали ноутбук торгової марки «Асеr» моделі «Аsріrе 3003WLMi» з зарядним пристроєм до нього, з кабінету директора - системний блок торгової марки «НР» моделі «Соmpaq dх 7400 Місrotower», монітор торгової марки «ХЕRОХ» моделі «ХА7-19i», клавіатуру торгової марки «Gembird», маніпулятор типу «миша» торгової марки «Genius» моделі «NetScroll 100», з кабінету інформатики - системний блок, завдавши при цьому матеріальної шкоди. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд не застосовувати до нього суворої міри покарання. Окрім цього, просить суд справу розглядати без дослідження доказів по справі, правильно розуміючи зміст даних обставин і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, що відповідає змісту ст.56 КПК України. Оскільки обвинувачені ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , визнали вину у повному обсязі, за відсутності представника потерпілого можливо з`ясувати усі обставини під час судового розгляду, сторони кримінального провадження не наполягали на допиті представника потерпілого, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності останнього.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнали повністю, вони та інші учасники судового провадження не оспорюють обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд обмежився допитом обвинувачених ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , та дослідженням документів, які характеризують їх, як осіб.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Показання обвинувачених ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого їм злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винність обвинувачених ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 доведеною повністю.

Вважає, що дії ОСОБА_3 , юридично вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), групою осіб, поєднану з проникненням в приміщення.

Також і юридично вірно кваліфіковано дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), групою осіб, поєднану з проникненням в приміщення.

Органами досудового розслідування в обвинувальному акті зазначено як обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , вчинення злочину групою осіб та повторно, а обвинуваченому ОСОБА_4 , вчинення злочину групою осіб, однак такі підлягають виключенню з обвинувачення, оскільки вмінені як кваліфікуючі ознаки злочинів і не можуть водночас застосовуватися як обставини, що обтяжують покарання обвинуваченим. Виходячи з роз`яснень п.7 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.06.2010р. «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», де вказується, що якщо злочини, що утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо) їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів. Також згідно вимог ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу кожного обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Що стосується питання осудності обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , суд керується тим, що їх поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення вони надавали послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебувають, а тому на стійке переконання суду обвинувачені є осудними особами.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується те, що такий раніше судимий за аналогічний злочин, є особою молодого віку, ніде не працює, будь-якою суспільно-корисною працею не займається, посередньо характеризується за місцем навчання, однак позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував завдану ним шкоду, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.

Згідно з досудовою доповіддю ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 , злочину повторно висока, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 , можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши такому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої ч.3 статті 185 КК України.

Саме такий вид покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною, достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.ст.69, 75, 104 КК України, суд не вбачає.

Так, вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 04 грудня 2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненого від відбуття покарання з наданням іспитового строку терміном на 1 рік 6 місяців, покарання такому слід обрати за правилами ч.4 ст.70 КК України.

По даному кримінальному провадженню злочини, передбачені ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_3 , вчинив на початку липня 2016 року, та 03-04.06.2017року, тобто до постановлення попереднього вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 04 грудня 2017 року, у зв`язку з чим остаточне покарання необхідно призначити за сукупністю злочинів, за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Разом з тим, з огляду на абз.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Таким чином, необхідно застосувати правила ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вищевказаної правової позиції та призначати ОСОБА_3 , остаточне покарання із самостійним виконанням вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 04 грудня 2017 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , необхідно рахувати з моменту (часу) приведення вироку до виконання.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , то судом враховується те, що такий вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував завдану ним шкоду, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.

Згідно з досудовою доповіддю ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 , злочину повторно середня, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства, та до нього слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі, але без відбування такого реально, надавши випробувальний термін.

Саме такий вид покарання, на переконання суду, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ст.69 КК України, суд не вбачає.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні, не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в дохід держави, в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 04 грудня 2017 року, котрим ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненого від відбуття покарання з наданням іспитового строку терміном на 1 рік 6 місяців, виконувати окремо.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Відповідно до ч.4 ст.104 КК України суд покладає на ОСОБА_7 обов`язок, щодо нагляду за засудженим ОСОБА_4 та проведення з ним виховної роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: системний блок торгової марки «НР» моделі «Compag dx 7400 Microtower», монітор торгової марки «XEROX» моделі «XA7-19i», ноутбук торгової марки «Acer» моделі Aspire 3003WLMi із зарядним пристроєм до нього, клавіатуру торгової марки «Gembird», маніпулятор типу «миша» торгової марки «Genius» моделі «NetScroll 100», системний блок, дві акустичні системи (колонки) потужністю 300W кожна, мікшерний пульт торгової марки «Intel» моделі «MX-880E», підсилювач звуку марки «REC-PPS600S», які знаходяться в камері зберігання речових доказів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, повернути законному володільцю, тобто Крукеницькій ЗОШ І-ІІІ ступенів, що знаходиться за адресою: с.Крукеничі, Мостиського району Львівської області.

Процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 2725,92 грн., - стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , на користь держави в рівних частках, а саме по 1362 грн. 96 коп., з кожного.
На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили: «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1