Дата документу 15.11.2019 Справа № 554/8555/19
Провадження № 1кс/554/1614/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000265 від 05.04.2019, -
в с т а н о в и в :
12 листопада 2019 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_4 , в якій він просить скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим від 11 жовтня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000265 від 05.04.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України, та зобов`язати слідчого ОСОБА_5 виконати вимоги ч.2 ст. 55 КПК України.
В скарзі зазначає, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 з квітня 2019 року перебуває кримінальне провадження № 0000265 від 05.04.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України, відносно слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_6 та процесуального прокурора ОСОБА_7 .. Останні лише імітували досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000291, чим порушили його конституційне та процесуальне право на доступ до правосуддя та спричинили йому, інваліду 2 групи, людині похилого віку, тривалі моральні та фізичні страждання. Спричинення моральної шкоди підтверджується висновком спеціаліста-психолога від 04.04.2018 року. 08 жовтня 2019 року він звернувся до слідчого з клопотанням виконати вимоги ч.ч.1-3 ст. 55 КПК України і залучити його як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000265 від 05.04.2019. Однак слідчий, не допитавши його, за своєю суб`активною думкою, виніс постанову від 11.10.2019 року про відмову у визнанні його потерпілим. Вважає, що досудове розслідування не проводилося, у зв`язку з чим він не міг надати докази спричинення йому моральної шкоди фігурантами; його умисно було позбавлено можливості приймати участь, як потерпілому, в кримінальному процесі; також вважає, що отримав статус потерпілого автоматично, так як права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подачі заяви про злочин.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги (а.с.14), про причини неявки суд не повідомив.
Вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що в провадженні ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві знаходиться кримінальне провадження № 0000265 від 05.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України.
Як вбачається із постанови слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві від 11 жовтня 2019 року ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим, ОСОБА_4 10 жовтня 2019 року за вх.№ І-6240 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України, в якому просить відповідно до ст. 55 КПК України визнати його потерпілим, так як йому спричинені моральні і фізичні страждання, що підтверджується висновком спеціаліста-психолога від 04.04.2018, копія якого знаходиться у матеріалах справи № 554/8555/19, яка знаходиться в Октябрському районному суді м.Полтави (а.с.4).
Постановою слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 11 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 відмовлено, оскільки висновок спеціаліста-психолога не може прийматися органом досудового розслідування, як доказ на спричинення моральних та фізичних страждань службовими особами правоохоронних органів, а тому будь-яка шкода майнового, морального, фізичного характеру, яка спричинена кримінальним правопорушенням відсутня. ОСОБА_4 не надано органу досудового розслідування документів на підтвердження спричинення йому шкоди.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Постанова про відмову у визнанні потерпілим є процесуальним рішення слідчого та повинна відповідати вимогам, визначеним ч. 5 ст. 110 КПК України.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 суперечать положенням КПК України, частиною 5 ст. 55 якого визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При винесенні вказаної постанови слідчий процитував зміст ст. 69 КПК України та зазначив, що висновок спеціаліста-психолога не може прийматися органом досудового розслідування, як доказ на спричинення моральних та фізичних страждань службовими особами правоохоронних органів. Разом з тим, слідчим вказаний висновок не проаналізований, йому не надана оцінка як доказу спричинення моральних та фізичних страждань ОСОБА_4 , а зроблений передчасний висновок про неспричинення останньому шкоди.
Також слідчим не вказано, яке самі дії проведено по встановленню факту не заподіяння шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, ОСОБА_4 , зазначено лише, що останнім не надано підтверджуючих документів.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає відсутності очевидних і достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, а отже вважає, що постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 11 жовтня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000265 від 05.04.2019 підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Визнання особи потерпілою не віднесено діючим КПК України до повноважень слідчого судді.
Частиною 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Таким чином, не підлягає задоволенню вимога заявника щодо зобовязання слідчого виконати вимоги ст. 55 КПК України, тобто визнати його потерпілим, оскільки положення кримінального процесуального законодавства не передбачають право слідчого судді зобов`язати слідчого прийнятти процесуальне рішення про визнання особи потерпілим.
Керуючись ст. ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві від 11 жовтня 2019 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000265 від 05.04.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України скасувати.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1