Провадження № 1-кс/643/6654/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2019 року Слідчий суддя Московського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , вивчивши клопотання слідчого Московського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджено прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна -
встановив :
Поданим на розгляд слідчому судді клопотанні, погодженим з прокурором, слідчий Московського ВП ГУ НП в Харківській області порушує питання про накладення арешту на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_4 у кримінальному провадженні
№ 0000143 від 21.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України.

Ознайомившись з поданим клопотанням, дослідивши документи, які надані слідчому судді на обґрунтування доводів клопотання, приходжу наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Обгрунтовуючи клопотання, слідчий вказує, що підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, внаслідок якого Державному бюджету України було спричинено матеріальну шкоду на суму 361499,50 грн.
З метою подальшого відшкодування завданої шкоди та забезпечення подальшого позову про відшкодування вказаної шкоди та можливого виконання вироку, вважає необхідним накласти арешт на майно підозрюваної.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Статтями 8,9 КПК України до основних засад кримінального провадження віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, посилаючись в клопотанні про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову, самого позову до клопотання не додано, що унеможливлює надати належну правову оцінку співрозмірності розміру позовних вимог вартості майна.
В супереч даним вимогам слідчим не надано доказів, оцінки майна, визначення його вартості за процедурою встановленою нормативно-правовими актами, якими слідчий обґрунтовує клопотання, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, що унеможливлює оцінити співрозмірність вартості майна та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відсутність цивільного позову і оцінки зазначеного майна, свідчить про недотримання слідчим вимог статті 171 КПК України, а відтак зумовлює повернення клопотання для усунення недоліків.
постановив:
Клопотання слідчого Московського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджено прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна повернути для усунення недоліків, встановивши строк в сімдесят дві години з моменту постановлення ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1