Справа № 573/717/19
Провадження №1-кп/573/77/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 12 квітня 2019 року за № 0000167 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , ішзі професійнотехнічною освітою, розлученого, не працюючого, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2017 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Епізодичне вживання опіоїдів», маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не інваліда, раніше судимого 28 грудня 2018 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, судимість не знята та не погашена,

за ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із вироком Білопільського районного суду Сумської області від 28 грудня 2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт.

06 лютого 2019 року ОСОБА_4 був ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання, а також передбаченою ч. 2 ст. 389 КК України кримінальною відповідальністю за ухилення від відбування покарання, про що він надав підписку.

Також, 06 лютого 2019 року ОСОБА_4 було видано направлення, згідно якого останній повинен з 07 лютого 2019 року розпочати відбувати покарання у вигляді громадських робіт при Білопільській міській раді Сумської області.

Але, не зважаючи на вжиті заходи із запланованих на лютий 2019 року 64 годин громадських робіт ОСОБА_4 відпрацював лише 40 годин та 15 лютого, 18 та 19 лютого 2019 року не виходив на громадські роботи без поважних причин. 25 лютого 2019 року ОСОБА_4 було винесено застереження у виді письмового попередження про те, що у разі продовження порушення порядку і умов відбування покарання він може бути притягнений до кримінальної відповідальності за ухилення від покарання за ч. 2 ст. 389 КК України.

Продовжуючи ухилятись із запланованих на березень 2019 року 80 годин громадських робіт, ОСОБА_4 відпрацював лише 20 годин та 06 березня, 12 березня, 13 березня, 14 березня, 15 березня 18 березня, 19 березня, 20 березня, 21 березня, 22 березня, 25 березня, 26 березня, 27 березня, 28 березня, 29 березня 2019 року не виходив на громадські роботи без поважних причин. 08 квітня 2019 року ОСОБА_4 було винесено застереження у виді письмового попередження про те, що у разі продовження порушення порядку і умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ухилення від покарання за ч. 2 ст. 389 КК України.

Не зважаючи на вжиті заходи, станом на 10 квітня 2019 року ОСОБА_4 не виходив на громадські роботи без поважних причин 01 квітня, 02 квітня, 03 квітня та 05 квітня 2019 року, у зв`язку з чим 10 квітня 2019 року ОСОБА_4 було винесено застереження у виді письмового попередження про те, що у разі продовження порушення порядку і умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ухилення від покарання за ч. 2 ст. 389 КК України.

Здійснюючи вказані дії ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема пояснив, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 28 грудня 2018 року його засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт. 06 лютого 2019 року його було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також роз`яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що засвідчив у підписці. Його було повідомлено про те, що він повинен із 07 лютого 2019 року розпочати відбувати покарання у вигляді громадських робіт при Білопільській міській раді. Але, із запланованих на лютий 2019 року 64 годин громадських робіт він відпрацював лише 40 годин по причині того, що захворіла його мати, тому він не міг залишити її одну вдома. Потім із запланованих на березень 2019 року 80 громадських робіт він відпрацював лише 20 годин знову по причині того, що стан здоров`я матері погіршився, потрібно було здійснювати догляд. Тоді вже він повідомив інспектора Білопільського РС філії ДУ «Центр пробації» про дані обставини. Його було письмово попереджено про те, що у разі продовження порушення порядку і умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ухилення від покарання за ч. 2 ст. 389 КК України. Станом на сьогодні ОСОБА_4 відбув покарання повністю. У вчиненому розкаюється та просить суд при винесенні вироку не застосовувати арешт, оскільки потрібно доглядати матір та сина.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, наявність утриманців, його матеріальний стан, тощо.

Також суд приймає до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини з урахуванням особи, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приходить до наступних висновків.

Так, обставинами, що згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає : повне визнання провини у скоєному; щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинені ним злочини і своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю злочину, так як він правдиво повідомив про обставини вчинення ним злочину; вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, які виразились в тому, що він не зміг вчасно відбути покарання у виді громадських робіт внаслідок тяжкої хвороби матері, яка потребувала постійного догляду перебуваючи у лікарні; відсутність тяжких наслідків. На сьогодні ОСОБА_4 повністю відбув покарання у виді 150 годин громадських робіт за попереднім вироком суду.

Обставиною, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є рецидив злочинів.
Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2017 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Епізодичне вживання опіоїдів», не інвалід, не працюючий, розлучений, за місцем проживання характеризується позитивно як порядна людина, має на утриманні неповнолітнього сина та здійснює догляд за хворою матір`ю похилого віку (а. с. 34-46 ).

Таким чином суд прийшов до висновку, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді обмеження волі.

Крім того, із урахуванням особи обвинуваченого та складу його сім`ї, його відношення до скоєного, враховуючи пом`якшуючі обставини та зваживши на інші обставини справи у їх сукупності, керуючись ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства, а тому його необхідно звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання

У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ: особову справу № 2/2019 на засудженого ОСОБА_4 залишити зберігатись у матеріалах кримінального провадження № 0000167.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі строком 1 ( один) рік з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: особову справу № 2/2019 на засудженого ОСОБА_4 залишити зберігатись у матеріалах кримінального провадження № 0000167.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя