Справа № 344/9600/19
Провадження № 1-кс/344/5238/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з заступником військового прокурора Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000008 від 12.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що слідчим управлінням ГУ НП в Івано-Франківській області під процесуальним керівництвом військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000008 від 12.02.2019 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України.

Установлено, що ОСОБА_8 , будучи керівником митних брокерів ТОВ «Брок Бізнес Альянс» та ТОВ «Бізнес Трейдінг Альянс», та агентом з митного оформлення, тобто особою, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди для себе, у період з 19.02.2019 по 25.02.2019 вживав дії, які створили обстановку, у якій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , для реалізації своїх прав та законних інтересів щодо належного митного оформлення придбаних та ввезених на територію України автомобілів марки Mercedes-Benz Citan за зниженою вдвічі, відповідно до п. 20 Підрозділу 5 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, ставкою акцизного податку на період з 25.11.2018 до 22.02.2019, змушені були передати на користь ОСОБА_8 особисте майно грошові кошти у загальному розмірі 700 дол. США, після чого 25.02.2019, останній отримав від особи, яка діяла в інтересах та представляла ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - ОСОБА_11 неправомірну вигоду у розмірі 600 дол. США, за своєчасне позачергове подання митної декларації на вищевказані автомобілі, без укладення відповідних договорів на надання митних послуг, а також за забезпечення, з використанням наявних в нього повноважень та впливу, позачергового митного оформлення вищевказаних автомобілів за зниженою вдвічі, відповідно до вказаного законодавства, ставкою податку.

25 лютого 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду проведено обшук будівлі, у якій здійснює свою діяльність директор ТзОВ «Брок Бізнес Альянс» ОСОБА_8 , за адресою: м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, 47, під час якого вилучено предмет неправомірної вигоди у сумі 600 доларів США, чорнові записки, блокноти та нотатки про проведення операцій з митного оформлення транспортних засобів.

15 березня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України.

Причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протокол-заявою ОСОБА_11 , протоколами допиту свідка ОСОБА_11 та інших свідків, протоколом проведеного обшуку, виявленими та вилученими предметом неправомірної вигоди та речовими доказами, протоколами огляду та вручення грошових коштів, висновками судових експертиз, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, іншими зібраними доказами, які містяться в матеріалах досудового розслідування в їх сукупності.

Вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відносяться до категорії тяжких корупційних злочинів і санкцією ч. 4 ст. 368-4 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Згідно ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, серед іншого є арешт майна, який застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого-судді або суду. Арешт майна може передбачати заборону для особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Установлено, що станом на 25.02.2019 відповідно до інформації з реєстраційної картки ТЗ з 12.09.2018 ОСОБА_8 був власником автомобіля марки SUBARU моделі Legacy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Також з 15.10.2013 ОСОБА_8 на праві приватної власності належала квартира, загальною площею 82,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане майно придбано ОСОБА_8 під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя.

Слід зазначити, що 05.08.2006 відділом РАЦС Тисменицького РУ юстиції в Івано-Франківській області (актовий запис № 48 від 05.08.2006) зареєстровано шлюб ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої у АДРЕСА_3 . З моменту одруження ОСОБА_8 та ОСОБА_5 є подружжям, спільно проживають за місцем реєстрації останньої.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_8 , достовірно знаючи про вчинене ним кримінальне правопорушення та неминучість уникнення покарання, з метою збереження свого майна, яке згідно санкції статті може підлягати спеціальній конфіскації, 28.02.2019 на підставі відповідних правочинів відчужив своїй дружині ОСОБА_5 належний йому транспортний засіб марки SUBARU моделі Legacy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (договір купівлі-продажу № 7854 від 27.02.2019) та квартиру загальною площею 82,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (договір дарування № 172 від 28.02.2019, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_13 ).

У зв`язку з цим, належить арештувати майно, яке відповідно до ст. 60 СК України належить на праві спільної сумісної власності підозрюваному ОСОБА_8 та його дружині ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема з метою запобігання втрати, зникнення, відчуження чи пошкодження даного майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, просив накласти арешт на грошові кошти.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, оскільки, власником майна є ОСОБА_5 , яка у кримінальному провадженні навіть немає статусу свідка, в той час як підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_8

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала думку захисника.

Заслухавши прокурора, власника ммайна та адвоката, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб..

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбчається із матеріалів справи, а саме реєстраційної картки ТЗ транспортний засіб марки SUBARU моделі Legacy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу №7854 від 27.02.2019 року належить ОСОБА_5 .

Згідно інформаційної довідки №168265171 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, вкартира трьохкімнатна з коморою №ХХІХ № НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_4 , реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Слідчим у клопотанні про арешт майна вказано, що метою накладення на вказане майно є забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_8 .

Однак, із матеріалів клопотання вбачається, що транспортний засіб марки SUBARU моделі Legacy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та трьохкімнатна квартира з коморою, загальною площею 82,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 не є власністю підозрюваного ОСОБА_8 .

Щодо посилань прокурора на те, що вищезазначене майно є спільною сумісною власнітю подружжя, то в судовому засіданні ОСОБА_5 вказаний факт заперечила, а матеріали клопотання не містять жодних доказів, які підтверджували вказаний статус майна.

Отже, на підставі вищенаведеного, вважаю що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з заступником військового прокурора Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000008 від 12.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1