Справа № 404/652/18
Номер провадження 1-кп/404/355/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Кропивницькому кримінальне провадження № 0000214 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Берегове Закарпатської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, працюючої завідуючою акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368, ст. 132 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 висунуто обвинувачення:

- у одержанні службовою особою неправомірної вимоги для себе за вчинення в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища;

- розголошені відомостей про проведення медичного огляду особи на виявлення зараження вірусом імунодефіциту людини чи іншої невиліковної інфекційної хвороби, що є небезпечною для життя людини, або захворювання на синдром набутого імунодефіциту (СНІД) та його результатів, що стали їй відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків, за таких обставин (викладаються мовою оригіналу).

Наказом №67-С від 06.03.2004 року ОСОБА_5 була призначена на посаду завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня». Відповідно до посадових обов`язків та посадової інструкції від 12.01.2015 року на ОСОБА_5 було покладено здійснення керівництва відділенням; організації лікувально-профілактичної та адміністративно-господарської діяльності відділення; співпраці з іншими відділеннями закладу; безпосередньої участі в консиліумах з приводу важких хворих, роділь та породіль; керування роботою лікарів, середнього та молодшого медичного персоналу відділення. Завідувач акушерсько-гінекологічного відділенням несе відповідальність: за розголошення інформації та відомостей, що стосуються лікарської таємниці; за неправомірне використання наданих службових повноважень, а також використання їх в особистих цілях. Проте, ОСОБА_5 , займаючи вказану посаду, будучи службовою особою КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», з метою незаконного збагачення, вирішила умисно вчинити одержання неправомірної вигоди.

Так, 23.06.2017 року ОСОБА_6 у зв`язку із вагітністю звернулась із заявою про дозвіл на медичне обслуговування у КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня». Лікарем, який супроводжував період вагітності та пологи ОСОБА_6 являлась завідуюча акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 30.11.2017 року під час проведення чергового медичного огляду ОСОБА_6 у приміщенні КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», який розташований по вулиці Аерофлотській, 5 у місті Кропивницькому, ОСОБА_5 повідомила, що за медичними показниками ОСОБА_6 необхідно проводити кесарів розтин, що являється хірургічним втручанням. Вказана операція буде проведена особисто ОСОБА_5 15.12.2017 року та за це їй необхідно надати кошти в сумі 5000 гривень та необхідно здійснити добровільний внесок у сумі 300 гривень до каси лікарні та з собою на операцію принести необхідні медикаменти. У ході бесіди ОСОБА_5 повідомила, що кошти в сумі 5000 гривень необхідно надати їй особисто 15.12.2017 року після проведення операції. Приблизно 08.12.2017 року ОСОБА_7 , перебуваючи у місті Кропивницькому, зателефонував ОСОБА_6 та дізнався, що вона вагітна та їй необхідна фінансова допомога. У це й же день, під час зустрічі з ОСОБА_6 , остання повідомила ОСОБА_7 , що кошти їй необхідні для надання лікарю ОСОБА_5 за проведення кесаревого розтину. ОСОБА_6 після обговорення з ОСОБА_7 про незаконність дій лікаря, вирішили разом звернутись до органів поліції з заявою щодо вимагання коштів в сумі 5000 гривень лікарем ОСОБА_5 . Під час написання заяви у поліції, враховуючи те, що ОСОБА_6 будуть оперувати, прийняли рішення, що кошти від імені ОСОБА_6 передаватиме ОСОБА_7 15.12.2017 року, близько 9-15 години, ОСОБА_7 прийшов до робочого кабінету ОСОБА_5 , який розташований за адресою: вулиця Аерофлотська, 5, місто Кропивницький, де під час розмови передав ОСОБА_5 раніше обумовлену суму в розмірі 5000 гривень за проведення останньою операції ОСОБА_6 , а саме кесарів розтин. Після отримання грошових коштів, ОСОБА_5 була затримана працівниками поліції на місці злочину та проведено огляд місця події, під час якого на столі виявлено та вилучено заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 5000 гривень. Крім того, ОСОБА_5 обіймаючи посаду завідуючої акушерсько- гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» та здійснюючи з 23.06.2017 року медичний нагляд за вагітністю ОСОБА_6 була ознайомлена із результатами аналізу крові останньої та наявністю у неї захворювання на синдром набутого імунодефіциту (СНІД), що є конфіденційною інформацією та становить лікарську таємницю. Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону України «Про протидію поширенню хвороб, зумовлених вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ), та правовий і соціальний захист людей, які живуть з ВІЛ», відомості про результати тестування особи з метою виявлення ВІЛ, про наявність або відсутність в особи ВІЛ-інфекції є конфіденційними та становлять лікарську таємницю. Медичні працівники зобов`язані вживати необхідних заходів для забезпечення належного зберігання конфіденційної інформації про людей, які живуть з ВІЛ, та захисту такої інформації від розголошення та розкриття третім особам. Відповідно до п.п. 2.3., 2.4. Порядку організації медичної допомоги хворим на ВІЛ-інфекцію/СНІД, затвердженого наказом МОЗ України від 10.07.2013 року № 585, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.07.2013 року за № 1256/23788, медична допомога ВІЛ-інфікованим особам надається з дотриманням умов щодо конфіденційності персональних даних, у тому числі даних про стан здоров`я. Лікар, що надає медичну допомогу хворим на ВІЛ- інфекцію/СНІД, відповідає за кодування захворювання, пов`язаного з ВІЛ-інфекцією, в медичній документації відповідно до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду. Всупереч встановлених норм законодавства, порушуючи службові обов`язки та лікарську таємницю, ОСОБА_5 15.12.2017 року, о 11-20 годині, під час проведення огляду місця події у її службовому кабінеті, який розташований у приміщенні КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», за адресою: вулиця Аерофлотська, 5, місто Кропивницький, у присутності слідчого ОСОБА_8 та понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повідомила про наявність у ОСОБА_6 вірусу імунодефіциту людини (СНІД), внаслідок чого про захворювання ОСОБА_6 стало відомо особам, які не мають право за законом знати зазначену інформацію.

Оцінивши надані сторонами судового провадження докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 підлягає виправданню за ч. 1 ст. 368 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення нею даного злочину та за ст. 132 КК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину, за таких підстав.

Так, обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368 та ст. 132 КК України, не визнала та пояснила суду, що працює завідуючою акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня». В даній лікарні вона працює лікарем акушером-гінекологом 29 років, з них 15 років перебуває на посаді завідуючої вищевказаним відділенням. Вона являється лікарем акушером-гінекологом вищої категорії. ОСОБА_6 до неї привела ОСОБА_11 , яка являється її свекрухою. ОСОБА_11 вона знає давно, практично з того часу, як почала працювати у зазначеній вище лікарні, оскільки та працювала фельдшером в районі, а саме в с. Крупському, де вона з іншими лікарями проводила періодично перевірки. На той час ОСОБА_6 була на 12 тижні вагітності, у зв`язку з чим вона поцікавилася, чи стояла остання раніше десь на обліку. ОСОБА_6 повідомила, що була на обліку в жіночій консультації № 1 м. Кропивницького. На запитання чому вона хоче перевестись до них в лікарню, ОСОБА_6 сказала, що їй не сподобалось відношення до неї у вказаній жіночій консультації. Оскільки вона сама не могла вирішувати питання про постановлення ОСОБА_6 на облік, то направила останню з заявою про взяття на облік у зв`язку з вагітністю до головного лікаря для отримання його дозволу. Головний лікар надав такий дозвіл ОСОБА_6 і вона була постановлена на облік в КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня». ОСОБА_11 особисто її попросила, щоб саме вона спостерігала за її невісткою ОСОБА_6 . Коли підійшов час для пологів, виявилося, що у ОСОБА_6 було наявне змішане передлежання плоду та сама ОСОБА_6 мала небезпечне хронічне інфекційне захворювання. У зв`язку з цим всі дії проводились чітко у відповідності до протоколів МОЗ України, згідно яких у ОСОБА_6 необхідно було проводити операцію - кесарів розтин. Для проведення такої операції обов`язково потрібен спецодяг, спецпокриття для операційного столу та медикаменти, без яких неможливо провести таку операцію. Оскільки в лікарні таких речей не було їх необхідно було придбати. Дані обставини вона пояснила ОСОБА_6 . На це ОСОБА_6 сказала, що її чоловік в АТО, а в неї не має грошей. Незважаючи на це вони все-таки придбали всі необхідні для операції речі та медикаменти. Грошові кошти для себе за дану операцію з будь-кого не вимагала, в тому числі з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Чоловіка ОСОБА_6 ОСОБА_12 вона взагалі перший раз побачила в палаті перед операцією. Перед проведенням операції був зібраний консиліум лікарів на якому було вирішено, що саме вона, як лікар акушер-гінеколог вищої категорії, буде проводити дану операцію, так як має найбільший досвід в проведенні такого роду операцій. Самостійно прийняти рішення про проведення нею такої операції вона не має права, таке рішення приймає тільки консиліум лікарів. В день проведення операції, а саме перед самою операцією, до неї в кабінет прийшов невідомий їй молодий чоловік, як потім з`ясувалось ОСОБА_7 , якого раніше вона не знала і не бачила, та розпитував у неї чи буде вона проводити операцію у ОСОБА_6 . На це вона запитала у нього хто він такий. Цей молодий чоловік відповів, що він найкращий друг сім`ї ОСОБА_12 і повідомив, що ОСОБА_13 просив зайти до неї. На запитання щодо місцяперебування ОСОБА_13 , молодий чоловік відповів, що ОСОБА_13 в госпіталі на лікуванні. На її запитання, що за чоловік тоді знаходиться з ОСОБА_14 в палаті, він відповів, що це не може бути ОСОБА_13 . Тоді вона сказала, що зараз покличе того чоловіка з палати, однак цей хлопець сказав, що не треба. Далі він сказав, що хоче її «отблагодарить». Вона подумала, що він хоче подарувати їй квіти або цукерки, але оскільки вона ще не провела операцію, то відмовилась від такої подяки. Після цього він сказав, що поспішає та попросив передати привіт ОСОБА_6 та вийшов з кабінету. Після нього вона теж одразу вийшла з кабінету та пішла робити операцію. Операція у ОСОБА_6 була проведена успішно. Після проведення операції була дуже засмучена через те, що бахіли, в яких вона проводила операцію, виявились неякісними і кров, яка була на них, потрапила на її взуття, що може бути небезпечним, враховуючи наявність у ОСОБА_6 хронічного захворювання. Зайшла в ординаторську, щоб зняти спецодяг та провести заходи дизенфекції. Після цього зайшла в свій службовий кабінет. Через короткий проміжок часу до її службового кабінету зайшли невідомі їй чоловіки, які представились працівниками поліції, один з них був з відеокамерою та проводив зйомку. Ці чоловіки повідомили їй, що вона вимагала грошові кошти та почали проводити обшук. Вони сказали, що так потрібно, у зв`язку з чим вона їм не забороняла його проводити. Під час обшуку оглядали її особисті речі, шухляди та тумбочки, які знаходились в кабінеті. На її робочому столі, під паперами, вони знайшли грошові кошти скріпленні резинкою. Що це були за кошти вона не знала. З приводу того, що працівниками поліції на її руках була виявлена хімічна речовина люмінофор, який був також виявлений на грошових коштах купюрами номіналом по 500 гривень, які були виявлені на робочому столі в її кабінеті, зазначила, що можливо той чоловік, який приходив до неї з приводу ОСОБА_6 , брався за ручку вхідних дверей до її кабінету, за яку в подальшому і вона бралася, або можливо ця речовина потрапила їй на руки, коли працівники поліції робили змиви тампонами, за які голими руками брався працівник поліції. Після вказаних подій вона керівництвом лікарні була відсторонена від нагляду за ОСОБА_6 . Через деякий час в приміщенні лікарні ОСОБА_6 та ОСОБА_11 звернулись до неї та сказали, що не звертались в поліцію, будь-яких заяв на неї не писали. ОСОБА_6 запевняла, що може повідомити куди потрібно як все було насправді. У зв`язку з цим вона зателефонувала своєму адвокату, якому ОСОБА_6 надала письмові пояснення, згідно яких вона вказала, що не знає ОСОБА_7 , в поліцію вона не зверталась, ніяких коштів у неї ОСОБА_5 не вимагала та вона не має будь-яких претензій до останньої. Крім того стверджувала, що не розголошувала інформацію з вказівкою на конкретних осіб про наявність у них захворювання на СНІД, під час проведення обшуку працівниками поліції в її кабінеті.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилась, причини неявки не повідомила.

Відповідно до положень ст. 57 КПК України потерпілий зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття. Європейський суд з прав людини у своїй практиці (рішення «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, тощо) неодноразово доходив висновку, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Потерпіла ОСОБА_6 була присутня під час проведення підготовчого судового засідання, яке було призначено на 10.04.2018 року та під письмову розписку (а.п. 50, т. 2) була повідомлена про час, день та місце проведення наступного судового засідання. В судові засідання призначені на 25.04.2018 року та 17.05.2018 року потерпіла ОСОБА_6 не з`явилась, надавши при цьому до суду заяви про їх проведення за її відсутності (а.п. 71, 79, т. 2). 14.06.2018 року та 18.09.2018 року в судове засідання ОСОБА_6 також не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки, хоча належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду кримінального провадження, шляхом отримання телефонограм за мобільним номером телефону яким вона користується. В подальшому потерпіла ОСОБА_6 телефонограми не отримувала, а тому про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася тільки шляхом направлення судових повісток за місцем її проживання, вказаному в обвинувальному акті, однак до суду повертались конверти з відміткою причини повернення судових викликів «за закінченням терміну зберігання». З урахуванням можливої тимчасової відсутності потерпілої за місцем свого проживання, на підставі ч. 2 ст. 135 КПК України, судом повістка для передачі потерпілій була направлена до відповідної житлово-експлуатаційної організації, проте вона не була отримана потерпілою. Враховуючи вказані обставини, судом з метою забезпечення належного повідомлення потерпілої про час, дату та місце проведення судового розгляду кримінального провадження та забезпечення дослідження всіх доказів по справі, зокрема допиту потерпілої ОСОБА_6 , було направлено запити до відповідних адресно-довідкових бюро в Кіровоградській та Чернігівській області, оскільки прокурором в судовому засіданні було повідомлено, що потерпіла ОСОБА_6 проживає в місті Чернігові, щодо зареєстрованого місця проживання останньої. Згідно довідок отриманих судом з вищевказаних адресно-довідкових бюро потерпіла ОСОБА_6 дійсно зареєстрована за адресою, яка вказана в обвинувальному акті, за якою судом неодноразово і надсилались судові виклики. Крім того, з довідки УДМС України в Чернігівській області було встановлено, що до 22.02.2017 року потерпіла ОСОБА_6 була зареєстрована по АДРЕСА_2 . Направлений судом за цією адресою виклик до суду був отриманий потерпілою ОСОБА_6 (а.п. 55, т. 3), однак в чергове судове засідання вона знову не з`явилась та про причини своєї неявки не повідомила. В подальшому судом направлялись потерпілій судові виклики одночасно за вищевказаними адресами, однак потерпіла до суду не з`являлась, причини неявки суду не повідомляла. Також судом застосовано до потерпілої грошове стягнення за неявку до суду без поважних причин, однак змін в процесуальній поведінці останньої не настало.

Згідно правової позиції висловленої колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 року по справі № 469/898/15-к, номер провадження 51-8984км18, сторона обвинувачення, на яку відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК України покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, зобов`язана забезпечити явку в судове засідання потерпілого, показання якого можуть мати ключове значення при доказуванні винуватості обвинуваченого.

Таким чином судом було вжито всі можливі заходи для забезпечення повідомлення ОСОБА_6 про час, день та місце проведення судових засідань і особистої участі останньої під час розгляду кримінального провадження та її допиту, натомість стороною обвинувачення не виконано обов`язок, передбачений ч. 1 ст. 92 КПК України, а потерпілою обов`язок, передбачений ст. 57 КПК України.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 15.12.2017 року, близько 7-00 години, він з дружиною ОСОБА_6 прибули в КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня». Близько 10-00 години завідуючою акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 була проведена операція кесарів розтин у його дружини. Сам він постійно перебував з дружиною в лікарні за дві години до операції та ще шість днів після операції. Саму ОСОБА_5 він побачив перший раз в коридорі перед операцією. ОСОБА_5 перебуває з його матір`ю в товариських відносинах, оскільки раніше працювала фельдшером КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня». Саме його матір домовилась з керівництвом КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» з приводу народження дитини саме в цій лікарні. Про факти вимагання у його дружини ОСОБА_5 коштів за проведення операції йому не було відомо. Про такі обставини йому не повідомляли ні дружина, ні батьки. В нього особисто ОСОБА_5 коштів за проведення будь-яких дій ні до операції, ні після операції не вимагала. Всі необхідні ліки для проведення операції він придбав самостійно. В подальшому йому стало відомо, що його дружина звернулась до поліції з заявою про вимагання ОСОБА_5 грошових коштів за проведення операції, а остання була викрита працівниками поліції в момент одержання грошових коштів. З цього приводу дружина нічого конкретно не пояснила, тільки сказала, що не хотіла його турбувати та хотіла зберегти сімейний бюджет. Вказував, що з ОСОБА_7 познайомився багато років тому, коли працював на будівництві. ОСОБА_7 був продавцем в будівельному магазині та декілька разів привозив їм товар на будівництво. Більше з ним ніколи не контактував, дружніх відносин з ним він не підтримував та не підтримує на даний час. ОСОБА_7 не є і ніколи не був другом його з ОСОБА_6 сім`ї. Прізвище ОСОБА_7 стало йому відомо під час досудового розслідування, до цього часу він знав лише його ім`я. Чи знала його дружина ОСОБА_7 йому не відомо. Могла побачити номер ОСОБА_7 в його телефоні, оскільки неодноразово переглядала контакти в телефоні, та зберегти в своєму телефоні. В день проведення кесаревого розтину ОСОБА_7 він не бачив та не знав, що той був в КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня». Про допомогу до ОСОБА_7 він не звертався. Чи зверталась про допомогу до ОСОБА_7 його дружина він не знає. Сумнівається в тому, що ОСОБА_5 вимагала кошти у його дружини за проведення операції, оскільки ОСОБА_5 давно знайома з його матір`ю і перебуває в товариських відносинах.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила суду, що ОСОБА_6 являється дружиною його сина ОСОБА_12 . На початку вагітності ОСОБА_6 була постановлена на облік в жіночу консультацію, яка розташована на вулиці Жадова в місті Кропивницькому. ОСОБА_6 повідомила сину, що там з нею не дуже добре поводяться, а син зателефонував їй та запитав чи не має вона можливості домовитись про постановлення на облік ОСОБА_6 в іншому місці. Оскільки вона 25 років пропрацювала фельдшером в Крупській медичній амбулаторії КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», вони звернулись в жіночу консультацію вказаної лікарні. Там їй повідомили, що треба отримати дозвіл в завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням ОСОБА_5 . Прийшовши до ОСОБА_5 вона запитала чи можна поставити до них на облік її невістку ОСОБА_6 . На це ОСОБА_5 сказала, що треба отримати дозвіл у головного лікаря. Після цього вони написали відповідну заяву та пішли до головного лікаря. Враховуючи, що вона в минулому була працівником КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», головний лікар надав свою згоду та поставив відповідну резолюцію на заяві. Потім з цією заявою вони пішли до ОСОБА_5 , яка запропонувала бути лікарем у ОСОБА_6 . Оскільки інших лікарів вона не знала, так як в лікарні з часу коли вона там працювала змінилося багато лікарів, а з ОСОБА_5 у неї були нормальні відносини, то погодилась на пропозицію останньої. Під нагляд ОСОБА_5 її невістка ОСОБА_6 поступила вже на пізніх строках вагітності. Ні до операції, ні після операції ОСОБА_6 не казала їй про те, що з неї вимагають грошові кошти в сумі 5000 гривень за проведення кесаревого розтину. Сама ОСОБА_5 у неї особисто також не вимагала грошові кошти за будь-що. 15.12.2017 року вона разом з чоловіком приїхала в лікарню, де їм через 10 хвилин після приїзду винесли дитину. В палаті з ОСОБА_6 був син, вона в палату не заходила. Про те що ОСОБА_5 нібито отримала грошові кошти за проведення операції у ОСОБА_6 вона дізналася 19.12.2017 року під час знаходження в лікарні. Щодо цього ОСОБА_6 сказала їй, що це не вона писала заяву в поліцію. Зазначала, що ОСОБА_7 вона не знає та ОСОБА_6 про нього їй нічого не говорила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що працює лікарем акушером-гінекологом в гінекологічному відділенні КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня». До КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_6 була прийнята у зв`язку з тим, що про це попросила мати її чоловіка, яка працювала в цій лікарні фельдшером на протязі багатьох років та дуже добре себе зарекомендувала. До кого вона зверталась з таким проханням їй не відомо, але думає що до головного лікаря та завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням. Взагалі рішення про постановлення на облік в лікарні приймає головний лікар. Після того, як ОСОБА_6 надійшла до акушерсько-гінекологічного відділення КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» було зібрано консиліум лікарів, в якому брала участь вона, заступник головного лікаря - начальник медичної частини та завідуюча акушерсько-гінекологічним відділенням. Під час цього консиліуму було визначено показання до проведення операції - кесарів розтин у ОСОБА_6 та тих, хто буде приймати участь в цій операції. Лікар, який буде проводити операцію, був визначений консиліумом, а затверджував кандидатуру цього лікаря заступник головного лікаря - начальник медичної частини. Цим лікарем було визначено завідуючу акушерсько-гінекологічним відділенням ОСОБА_5 , оскільки зважаючи на стан здоров`я ОСОБА_6 , а саме наявність хронічного інфекційного захворювання, та складність операції, необхідно було призначати досвідченого лікаря, а ОСОБА_5 мала значний професійний досвід та є акушером - гінекологом вищої категорії. Відповідно до клінічних протоколів, затверджених МОЗ України, кесарів розтин - це операція, яка проводиться лікарем акушером - гінекологом першої та вищої категорії. З приводу подій, які сталися з ОСОБА_5 , вона спілкувалась з ОСОБА_6 , яка сказала, що «вона цього не робила». Інших подробиць з цього приводу вона не розповідала. Крім того, доповнила, що перед операцією, ті хто беруть в ній участь тричі миють руки з милом та тричі обробляють спеціальними дезінфікуючими засобами, таким же чином обробляються руки і після операції.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що працює заступником головного лікаря КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» по лікувальній роботі. Після надходження вагітної жінки до акушерсько-гінекологічного відділення завідуюча цим відділенням доповідає їй про це. Якщо у вагітної є якісь патології, в тому числі інфекційні, її спочатку оглядають профільні спеціалісти, після чого створюється спеціальна комісія лікарів (ЛКК), яка оглядає таку вагітну і доповідає про прийняте рішення щодо методу проведення пологів. У випадку з ОСОБА_6 була створена така комісія лікарів. На цій комісії ОСОБА_5 зробила доповідь як завідуюча акушерсько-гінекологічним відділенням про стан здоров`я ОСОБА_6 , в тому числі повідомила про наявність у ОСОБА_6 гострого хронічного інфекційного захворювання. За результатами проведеної ЛКК було прийнято рішення про проведення у ОСОБА_6 операції - кесарів розтин. У проведенні кесаревого розтину беруть участь два або три хірурга, а тому під час ЛКК визначається керуючий хірург, а інші йому асистують. Гостра інфекційна хвороба, яка була у ОСОБА_6 ускладнювала проведення операції, оскільки дитину після розтину потрібно було швидко та дуже обережно вилучити з тіла породілля, щоб дитина та хірург не заразилися інфекцією. У зв`язку з цим на ЛКК було прийнято рішення про призначення оперуючим лікарем, під час проведення кесаревого розтину у ОСОБА_6 , завідуючу акушерсько-гінекологічним відділення ОСОБА_5 , так як вона була в акушерсько-гінекологічному відділенні єдиним лікарем вищої категорії, мала значний досвід роботи та найбільш підходящі професійні навички для проведення вказаної операції. Проведення кесаревого розтину може бути призначено тільки за результатами проведеної ЛКК. Остаточне рішення щодо призначення керуючого хірурга, який буде проводити кесарів розтин, під час засідання ЛКК приймає вона, оскільки є головою такої комісії. Крім того, зазначила, що перед операцією, ті хто беруть в ній участь тричі миють руки з милом та тричі обробляють спеціальними дезінфікуючими засобами, таким же чином обробляються руки і після операції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що працює лікарем акушером-гінекологом в акушерсько-гінекологічному відділенні КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня». Брав участь у консиліумі лікарів щодо прийняття рішення про проведення оперативного втручання у ОСОБА_6 , а саме проведення кесаревого розтину. В цьому консиліумі брали участь три лікарі та заступник головного лікаря - начальник медичної частини. Для проведення кесаревого розтину обов`язково призначається лікар, який безпосередньо буде виконувати кесарів розтин, а інші лікарі будуть йому асистувати. У проведенні кесаревого розтину у ОСОБА_6 брав участь він, ОСОБА_5 , анестезіолог ОСОБА_18 , медична операційна сестра, операційна санітарка, лікар неонатолог ОСОБА_19 і акушерка. Під час проведення вищевказаного консиліуму лікарів, лікарем, який повинен був безпосередньо проводити операцію, було визначено завідуючу акушерсько-гінекологічним відділенням ОСОБА_5 , оскільки проведення кесаревого розтину у ОСОБА_6 ускладнювалось її специфічним захворюванням, а ОСОБА_5 мала найвищу лікарську кваліфікацію серед лікарів відділення та значний досвід роботи. Кінцеве рішення щодо призначення лікаря, який безпосередньо повинен був проводити кесарів розтин, приймалось начальником медичної частини ОСОБА_16 . З приводу подій, які відбувались у ОСОБА_5 після проведення кесаревого розтину у ОСОБА_6 зазначив, що після операції разом з ОСОБА_5 зайшов в ординаторську, де остання взяла свою чашку та пішла до себе в кабінет. Приблизно через одну хвилину в ординаторську зайшов якийсь чоловік та запитав хто буде оглядати вагітних жінок, так як у завідуючої відділенням ОСОБА_5 працівники поліції проводять слідчі дії. Він вийшов у коридор та побачив біля кабінету ОСОБА_5 двох чоловіків, які нікого до неї в кабінет не пускали. Приблизно через одну годину в ординаторську зайшла ОСОБА_5 та сказала, що відлучиться у своїх справах. Вказував, що до операції та після операції він контактував з ОСОБА_6 тільки як черговий лікар, коли був на чергуванні та проводив обходи в палатах. Крім того, зазначив, що перед операцією, ті хто беруть в ній участь тричі миють руки з милом та тричі обробляють спеціальними дезінфікуючими засобами, таким же чином обробляються руки і після операції.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні надала показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_21 , особа якої не встановлена судом через відсутність у свідка будь-яких документів і не оформлення їх у відповідних компетентних державних органів, в судовому засіданні пояснила, що 15.12.2017 року, точного часу не пам`ятає, йшла по вулиці Великій Перспективній в місті Кропивницькому в сторону Центрального ринку. До неї підійшли невідомі їй хлопці, які представились працівниками поліції, та запропонували їй бути понятою при проведенні слідчих дій. Вона надала свою згоду бути понятою, після чого разом з працівниками поліції зайшла до будівлі, яка була розташована напроти кінотеатру «Мир». Щодо причини залучення її в якості понятої при проведенні слідчих дій, працівники поліції пояснили, що в районній лікарні лікар незаконно вимагає грошові кошти у хлопця на ім`я ОСОБА_22 за проведення операції кесарів розтин у його дружини. Вказаний хлопець також був поряд та підтвердив, що дійсно лікар вимагає у нього грошові кошти в сумі 5000 гривень за проведення операції кесарів розтин у його дружини, хоча він вже заплатив за дану операцію. Крім неї понятою була запрошена ще одна дівчина. У вказаній будівлі в її присутності та іншої понятої, порошкоподібною речовиною були помічені грошові кошти в сумі 5000 гривень купюрами номіналом по 500 гривень кожна. Після чого працівники поліції освітили дані купюри спеціальною лампою від чого купюри світилися світло-зеленим кольором. Далі ці кошти працівники поліції поклали до пакету та опечатали, а вона та друга понята розписались на ньому. Після цього вона, друга понята, слідчий, дівчина експерт та ще один працівник поліції на машині поїхали до КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня». Біля лікарні в машині вони пробули близько двох годин. Потім слідчий сказав, що треба йти і вони всі разом піднялися на третій поверх вказаної лікарні та зайшли до кабінету ОСОБА_5 , яка перебувала в кабінеті сама. Слідчий запитав у ОСОБА_5 чи не брала вона сьогодні у кого-небудь грошові кошти. ОСОБА_5 відповіла, що не брала та повідомила, що в неї є зараз тільки її заробітна плата. Коли крім заробітної плати знайшли ще кошти, зокрема в тумбочці разом з заявами різних осіб, вона сказала, що позичила їх. Після цього ОСОБА_5 почала нервувати та плакати. На запитання слідчого щодо причин її знервованості, ОСОБА_5 відповіла, що тільки що купалася в СНІДі, однак у кого саме був СНІД вона конкретно не називала. У зв`язку з цим слідчий запитав чи має вона право розголошувати інформацію, яка являється лікарською таємницею. На це ОСОБА_5 нічого не відповіла. Далі на робочому столі ОСОБА_5 під паперами працівники поліції знайшли грошові кошти купюрами номіналом по 500 гривень, які були обмотані резинкою. Вказані грошові кошти працівники поліції розклали на столі та освітили спеціальною лампою. Дані грошові кошти світилися світло-зеленим кольором. Коли даною лампою освітили руки ОСОБА_5 , вони також світилися світло-зеленим кольором. Після цього з рук ОСОБА_5 працівники поліції зробили змиви, які поклали в пакет та запакували. На даному пакеті вона та друга понята поставили свої підписи. Зазначала, що під час проведення обшуку ОСОБА_5 просила адвоката та хотіла подзвонити своєму чоловікові. На це слідчий повідомив їй, що спочатку буде проведений обшук, а потім вона буде дзвонити чоловікові. Також вказала, що коли працівники поліції пропонували їй бути понятою, вона повідомляла їм, що в неї взагалі немає документів, які б підтверджували її особу, однак працівники поліції сказали їй, що нічого страшного та записали анкетні дані з її слів.

Решта свідків по даному кримінальному провадженню щодо виклику яких до суду заявлялось клопотання стороною обвинувачення, викликалась до суду для допиту у якості свідків з застосуванням усіх можливих процесуальних засобів виклику, судом вживались самостійні дії щодо встановлення їх дійсного місця знаходження, тощо, - однак до суду вони не з`явились, участь їх в судовому засіданні прокурором на виконання вимог ч. 3 ст. 23 КПК України не була забезпечена.

Стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368 та ст. 132 КК України, надані суду для дослідження в порядку, передбаченому ст.ст. 357-358 КПК України, наступні носії інформації, письмові та речові докази:

- заява ОСОБА_7 в якій останній повідомляє про факт вимагання завідуючою акушерсько-гінекологічного відділення КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 5000 гривень за вирішення питання про проведення оперативного втручання, а саме кесаревого розтину під час пологів у його знайомої ОСОБА_6 (а.п. 9, т.1);

- протокол огляду, ідентифікації (помічення) та вручення грошових коштів від 15.12.2017 року, згідно якого ОСОБА_7 добровільно надав грошові кошти в сумі 5000 гривень, а саме 10 купюр номіналом по 500 гривень кожна, для документування злочинної діяльності ОСОБА_5 , які були оглянуті та помічені з усіх сторін невидимим люмінофорним барвником і врученні ОСОБА_7 для передання неправомірної вигоди ОСОБА_5 на вимогу останньої. Зразок хімічної речовини, якою було помічено вищевказані грошові кошти, перенесено на марлевий тампон та упаковано в спецпакет № 3939059 (а.п. 30-34, т. 1);

- протокол огляду місця події від 15.12.2017 року та відеофіксація даної слідчої дії, з яких вбачається, що 15.12.2017 року слідчий СУ ГУНП в Кіровоградській області та працівники відділу УЗЕ в Кіровоградській області ДЗЕ НП України зайшли до кабінету завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням ОСОБА_5 , який розташований на третьому поверсі будівлі КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», яка розташована по вулиці Аерофлотській, 5 в місті Кропивницькому. В ньому перебували ОСОБА_5 та ще одна жінка, яка одразу вийшла з кабінету. На запитання слідчого чи отримувала ОСОБА_5 цього дня грошові кошти в сумі 5000 гривень від чоловіка на ім`я ОСОБА_23 , остання повідомила, що будь-яких грошових коштів не отримувала, в тому числі в сумі 5000 гривень від зазначеного чоловіка на ім`я ОСОБА_23 . На запитання слідчого зазначила, що тільки закінчила робити операцію ОСОБА_6 та в кабінеті не має грошових коштів, крім її заробітної плати, яка лежить в гаманці у сумці. Потім працівники поліції запросили до кабінету понятих. В цей час ОСОБА_5 звернулась до працівників поліції та запитала: «чому вони не прийшли до операції, коли вона там «купалася у СНІДі»?. На запитання слідчого чому ОСОБА_5 «купалася у СНІДі», остання відповіла, щоб вони пішли та запитали «у неї». На це слідчий запитав у кого є захворювання на СНІД та зазначив, що вона як лікар не має права розголошувати медичну таємницю про наявність у людини такого захворювання. ОСОБА_5 відповіла, що не розголошувала її. Після цього слідчий з`ясовував анкетні дані ОСОБА_5 . На пропозицію слідчого ОСОБА_5 з шухляди її робочого столу дістала грошові кошти в сумі 500 гривень, а саме 3 купюри номіналом по 100 гривень кожна та одну купюру номіналом 200 гривень; грошові кошти в сумі 1000 гривень, а саме 4 купюри номіналом по 200 гривень кожна та 2 купюри номіналом по 100 гривень кожна та грошові кошти в сумі 500 гривень, а саме 5 купюр номіналом по 100 гривень кожна, які знаходились серед заяв осіб на медичне обслуговування в КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня». Вказані кошти були оглянуті працівником поліції. Потім на пропозицію слідчого ОСОБА_5 дістала з свого гаманця грошові кошти в сумі 4400 гривень, а саме 25 купюр номіналом по 100 гривень кожна, 1 купюру номіналом 500 гривень та 7 купюр номіналом по 200 гривень кожна, які були оглянуті працівником поліції. Після цього працівник поліції взяв вказаний гаманець ОСОБА_5 , відкрив закритті відділи гаманця та оглянув їх. Далі на пропозицію слідчого ОСОБА_5 витягла всі речі з своєї сумки та надала її працівнику поліції для огляду. Працівником поліції в сумці було виявлено та оглянуто грошові кошти в сумі 85 гривень, а саме 1 купюру номіналом 50 гривень, 2 купюри номіналом по 20 гривень кожна, 8 купюр номіналом по 1 гривні кожна, 1 купюру номіналом 5 гривень та 1 купюру номіналом 2 гривні. Було оглянуто поліетиленовий пакет ОСОБА_5 з речами, папки з медичними картками пацієнтів та іншими документами та куртку, яка лежала на дивані. Після цього працівник поліції відкрив шухляди робочого столу ОСОБА_5 , оглянув їх та витягував з них речі, які також оглянув. Коли працівник поліції складав речі назад у шухляду, ним було виявлено на зазначеному столі грошові кошти в сумі 5000 гривень, а саме 10 купюр по 500 гривень кожна. На запитання слідчого, що це за кошти, ОСОБА_5 відповіла, що до неї заходив якийсь чоловік, який представився другом ОСОБА_13 (чоловіка ОСОБА_6 ), і мабуть залишив ці кошти, коли вона була в операційній. Зазначила, що ці кошти вона раніше не бачила. Ці кошти були оглянуті працівником поліції, оголошені та записані серії та номери грошових купюр. Після цього працівник поліції освітив дані грошові купюри люмінесцентною лампою «Delux WL026 8 W». Грошові купюри мали жовто-зелене випромінювання. В подальшому вищевказані грошові кошти в сумі 5000 гривень та грошові кошти в сумі 2000 гривень, які знаходились в шухляді робочого столу ОСОБА_5 , були вилучені та упаковані в спецпакети за № 4470175 та № 4470176 відповідно, на яких розписалися поняті (а.п. 35-38, т. 1);

- протокол освідування особи від 15.12.2017 року та відеофіксація даної слідчої дії, під час якого 15.12.2017 року, о 12-06 годині, слідчий СУ ГУНП в Кіровоградській області в кабінеті завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням ОСОБА_5 , який розташований на третьому поверсі будівлі КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», яка розташована по вулиці Аерофлотській, 5 в місті Кропивницькому, в присутності понятих повідомив ОСОБА_5 про проведення слідчої дії освідування ОСОБА_5 для виявлення на її тілі слідів кримінального правопорушення на підставі постанови прокурора прокуратури Кіровоградської області від 15.12.2017 року та оголосив її зміст. Після цього з даною постановою ознайомив ОСОБА_5 , яка відмовилась від підпису про ознайомлення, вказавши, що бажає залучити захисника до проведення з нею даної слідчої дії. Далі інший працівник поліції розпакував одноразові перчатки та одягнув їх. Після цього взяв люмінесцентну лампу «Delux WL026 8 W» та, освітивши долоні ОСОБА_5 , повідомив, що на правій долоні наявне жовте-зелене сяйво. В цей час інший працівник поліції розпакував стерильний бинт та взявши його голими руками відрізав ножицями два шматки бинта. Ці шматки бинта потім взяв працівник поліції, який освітлював долоні ОСОБА_5 люмінесцентною лампою, та зробив ними змиви з поверхонь рук останньої для проведення експертизи з метою встановлення наявності на руках спеціальної люмінесцентної хімічної речовини. Ватний тампон зі змивом з правої руки був упакований в спецпакет № 3939058, а ватний тампон зі змивом з лівої руки в спецпакет № 3939057. Від підписання протоколу про проведення освідування ОСОБА_5 відмовилась (а.п. 41-43, т. 1);

- висновок судово-хімічної експертизи від 20.12.2017 року № 336 з фототаблицею, згідно якого на грошових коштах у вигляді 10 купюр по 500 гривень кожна, які були виявлені та вилучені у кабінеті завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», який розташований по вулиці Аерофлотській, 5 в місті Кропивницькому, під час проведення 15.12.2017 року огляду місця події, та були упаковані в спецпакет № 4470175, міститься з обох сторін нашарування речовини (плями, розводи), яка під ультрафіолетовими променями має світіння жовто-зеленого кольору (а.п. 107-119, т. 1);

- висновок судово-хімічної експертизи від 29.12.2017 року № 1493 з фототаблицею, згідно якого на грошових коштах у вигляді 10 купюр по 500 гривень кожна, які були виявлені та вилучені під час проведення 15.12.2017 року огляду місця події у кабінеті завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», який розташований по вулиці Аерофлотській, 5 в місті Кропивницькому, і упаковані в спецпакет № 4470175, та тампонах, якими під час проведення освідування 15.12.2017 року ОСОБА_5 було зроблено змиви з поверхонь обох рук останньої, що були упаковані в спецпакет № 3939058 та спецпакет № 3939057, міститься хімічна речовина люмінофор. Спеціальна хімічна речовина, що виявлена на поверхнях наданих на дослідження грошових купюр, та на тампонах із змивами з поверхонь обох рук ОСОБА_5 збігаються за хімічним складом і мають спільну родову належність між собою та із наданим зразком спеціальної хімічної речовини, якою 15.12.2017 року були помічені грошові кошти в сумі 5000 гривень для передачі неправомірної вигоди ОСОБА_5 та упаковані в спецпакет № 3939059 (а.п. 123-134, т. 1);

- протокол про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 19.12.2017 року з відеозаписом та стенограмою до нього (а.п. 179-181, т. 1) та протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді аудіо, - відео контролю стосовно завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 від 19.12.2017 року з відеозаписом та стенограмою до нього (а.п. 182-184, т. 1), з яких вбачається, що:

15.12.2017 року, 8-59 годині, ОСОБА_7 зайшов до приміщення КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», який розташований по вулиці Аерофлотській, 5 в місті Кропивницькому. Після чого піднявся на третій поверх та, дочекавшись своєї черги, зайшов до кабінету завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 . В кабінеті ОСОБА_7 повідомив, що він прийшов від ОСОБА_24 , яка перебуває на операції. ОСОБА_5 запитала у ОСОБА_7 , чи являється він чоловіком ОСОБА_25 . ОСОБА_7 відповів, що чоловіка ОСОБА_25 перевели в госпіталь. ОСОБА_5 запитала, а хто ж тоді знаходиться в палаті з ОСОБА_14 . ОСОБА_7 відповів, що там перебуває свекруха ОСОБА_25 . ОСОБА_5 запитала, а худенький чоловік в палаті, це хто. ОСОБА_7 сказав, що це ОСОБА_13 , чоловік ОСОБА_25 , але він не знав, що він перебуває в палаті з ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_7 сказав, що ОСОБА_26 попросила його їй допомогти. На це ОСОБА_5 запитала: ким він являється Яні?. ОСОБА_7 повідомив, що він друг сім`ї. Далі зазначив, що він з приводу «благодарності», за це йому казала ОСОБА_26 та хоче «отблагодарить». ОСОБА_5 відповіла щоб він підійшов після операції. У зв`язку з цим ОСОБА_7 запитав о котрій годині можна підійти. ОСОБА_27 повідомила, що об 11-00 годині. Оперувати буде вона, однак призначення також робить анестезіолог. ОСОБА_7 сказав, а раніше не можна. ОСОБА_5 зазначила, що вона б не хотіла. Після цього ОСОБА_5 запитала, чи може він почекати, чи поспішає. Далі ОСОБА_7 виходить з кабінету та просить передати привіт ОСОБА_28 .

Оцінюючи зазначені вище докази з точки зору їх допустимості, суд приходить до висновків про недопустимість наступних доказів: протоколу огляду місця події від 15.12.2017 року та відеофіксації даної слідчої дії в кабінеті завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 , протоколу освідування ОСОБА_5 від 15.12.2017 року та відеофіксації даної слідчої дії, висновку судово-хімічної експертизи від 20.12.2017 року № 336 і висновку судово-хімічної експертизи від 29.12.2017 року № 1493, за таких підстав.

Так, відповідно до положень ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно ч. 2 ст. 233 КПК України під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Зі змісту ст. 233-234 КПК України вбачається, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що будь-яке проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе тільки на підставі попереднього рішення про це слідчого судді або добровільної згоди особи, яка ним володіє, а в разі проникнення у передбачених законом випадках до житла чи іншого володіння особи без отримання попереднього дозволу слідчого судді чи особи, яка ним володіє, в будь-якому випадку потребує подальшої легалізації проникнення у житло чи інше володіння особи шляхом звернення до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ст. 87 КПК України встановлено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, зокрема здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року (справа № 1?31/2011) визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Підставою визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 15.12.2017 року та відеофіксації даної слідчої дії в кабінеті завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 є недотримання вищевказаних вимог КПК України для проведення даної слідчої дії.

Так, в матеріалах кримінального провадження відсутня як ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду в кабінеті завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 , так і дані про надання дозволу на проведення такої слідчої дії від самої ОСОБА_5 . Також в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про звернення слідчого чи прокурора до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду в кабінеті завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 вже після проведення вказаної слідчої дії та надання слідчим суддею такого дозволу.

Судом встановлено, що слідчим суддею не ухвалювались рішення про надання дозволу на проведення огляду в кабінеті завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 , а володільцем вказаного службового приміщення не надавалась добровільна згода на його огляд.

Таким чином проведення огляду в кабінеті завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 без отримання дозволу слідчого судді є істотним порушенням прав та свобод останньої, що є підставою для визнання протоколу огляду місця події від 15.12.2017 року та відеофіксації даної слідчої дії недопустимим доказом.

Крім того, дослідженням протоколу огляду місця події від 15.12.2017 року та відеозапису даної слідчої дії в кабінеті завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 встановлено, що під приводом огляду місця події слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області та працівниками відділу УЗЕ в Кіровоградській області ДЗЕ НП України, всупереч вимог ч. 6 ст. 236, ст. 237 КПК України, фактично проведено обшук кабінету завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 , а саме здійснено відкриття та внутрішній огляд шухлядок столу, службової документації, перевірку внутрішнього вмісту інших речей з метою відшукання доказів злочинної діяльності ОСОБА_5 , а тому суд вважає це окремою підставою для визнання цього доказу недопустимим, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 07.06.2018 (справа №740/5066/15-к), від 26.02.2019 (справа №266/4000/14-к), від 19.03.2019 (справа №380/157/14-к), а також від 22.05.2019 (справа №640/2449/16-к).

З огляду на викладене, суд констатує наявність в діях вищевказаних службових осіб, причетних до таких процесуальних дій, ознак злочину, передбаченого статтею 162 КК України порушення недоторканості житла чи іншого володіння особи.

Недопустимим доказом по справі суд визнає також і протокол освідування ОСОБА_5 від 15.12.2017 року та відеофіксацію даної слідчої дії, з огляду на наступне.

Постановою прокурора прокуратури Кіровоградської області від 15.12.2017 року прийнято процесуальне рішення про освідування підозрюваної ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 241 КПК України слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що така слідча дія як освідування проводиться тільки з особою, яка має процесуальний статус підозрюваного, свідка чи потерпілого, для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, при цьому вказані особи, згідно ст.ст. 42, 56, 66 КПК України, мають певні процесуальні права, зокрема користуватись правовою допомогою адвоката для захисту або представництва особистих прав та інтересів.

Чинним КПК України, зокрема ч. 1 ст. 42 КПК України, визначено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_5 , до проведення з нею такої слідчої дії як освідування, набула у відповідності до вимог ст.ст. 208, 276-279 КПК України процесуального статусу підозрюваної по кримінальному провадженню, що давало б законні підстави слідчому для проведення з нею зазначеної слідчої дії.

Таким чином, проведення освідування ОСОБА_5 , яка до проведення даної слідчої дії не набула у встановленому законом порядку статусу підозрюваної по кримінальному провадженню, тягне за собою визнання судом недопустимим як доказ протоколу освідування ОСОБА_5 .

З огляду на те, що огляд місця події в кабінеті завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 , а також освідування ОСОБА_5 проведено з порушенням порядку, встановленого ст. 223, 234, 236, 241 КПК України, всі докази, отримані за результатами проведення таких слідчих дії, є недопустимими.

Так, висновок судово-хімічної експертизи від 20.12.2017 року № 336 та висновок судово-хімічної експертизи від 29.12.2017 року № 1493, суд не бере до уваги і відкидає як докази на підтвердження винуватості обвинуваченої, оскільки грошові кошти у вигляді 10 купюр по 500 гривень кожна та тампони, якими під час проведення освідування ОСОБА_5 було зроблено змиви з поверхонь обох рук останньої, що були предметом експертного дослідження, були вилучені під час огляду службового кабінету обвинуваченої та її подальшого освідування, які визнано судом недопустимими доказами по справі, що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 101 КПК України, якою передбачено, що висновок експерта не може ґрунтуватись на недопустимих доказах.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що завдання суду не полягає в тому, щоб принципово визначати, чи можуть бути прийнятними певні види доказів (наприклад, докази, здобуті, з точки зору національного закону, в незаконний спосіб) або чи був заявник справді винуватим. Питання, яке суд має вирішити, полягає у визначенні, чи було справедливим провадження у справі загалом, включаючи спосіб, у який були отримані докази. При цьому, має бути оцінена відповідна «незаконність» і, якщо це стосується порушення іншого конвенційного права обвинуваченого, має бути оцінений характер виявленого порушення (справи «Хан проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», тощо).

Згідно ст. 86 КПК України суд при ухваленні судового рішення не може посилатися на недопустимий доказ, однак, з урахуванням того, що вирок суду має бути справедливим, з огляду на вищевказану практику ЄСПЛ, суд вважає за можливе надати оцінку протоколу огляду місця події від 15.12.2017 року і протоколу освідування ОСОБА_5 від 15.12.2017 року з точки зору їх достовірності і достатності для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй злочинів разом з оцінкою інших допустимих доказів по справі та у їх взаємозв`язку.

Так, відеофіксацією вказаного вище огляду місця події зафіксовано, що працівник поліції відкрив шухляди робочого столу ОСОБА_5 , оглянув їх та витягував з них речі, які також оглянув. Коли працівник поліції складав речі назад у шухляду, ним було виявлено на зазначеному столі грошові кошти в сумі 5000 гривень, а саме 10 купюр по 500 гривень кожна. На запитання слідчого, що це за кошти, ОСОБА_5 відповіла, що до неї заходив якийсь чоловік, який представився другом ОСОБА_13 (чоловіка ОСОБА_6 ), і мабуть залишив ці кошти, коли вона була в операційній. Зазначила, що ці кошти вона раніше не бачила.

Вказаний протокол огляду місця події не містить, окрім самого факту вилучення грошових коштів в сумі 5000 гривень на робочому столі ОСОБА_5 , даних, пов`язаних з подією злочину, описаною в обвинувальному акті.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердила власні твердження під час огляду місця події, додавши, що після розмови з ОСОБА_13 вона направилась на операцію ОСОБА_6 , а коли повернулась у її кабінеті було проведено «обшук», під час якого вилучено грошові кошти, що їй ніколи не належали. Як вони туди потрапили їй невідомо.

Під час освідування ОСОБА_5 , яке супроводжувалось відео фіксацією, працівник поліції розпакував стерильний бинт та взявши його голими руками відрізав ножицями два шматки бинта. Ці шматки бинта потім взяв працівник поліції, який освітлював долоні ОСОБА_5 люмінесцентною лампою, та зробив ними змиви з поверхонь рук останньої для проведення експертизи з метою встановлення наявності на руках спеціальної люмінесцентної хімічної речовини. Ватні тампони зі змивами були упаковані в спеціальні пакети.

Такі обставини освідування ОСОБА_5 , пов`язані з контактуванням оголених рук працівника поліції з бинтом на який в подальшому нанесені змиви з поверхонь рук ОСОБА_5 , ставлять під сумнів об`єктивність такого освідування, а тому суд констатує відсутність при проведенні даної слідчої дії гарантій від зловживань та свавілля з боку працівників правоохоронних органів.

Дослідженням протоколу про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 19.12.2017 року з відеозаписом та стенограмою до нього, а також протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді аудіо, - відео контролю стосовно завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 від 19.12.2017 року з відеозаписом та стенограмою до нього, встановлено, що носії інформації, як додатки до протоколів, не містять даних про отримання ОСОБА_5 неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_7 за вчинення в інтересах ОСОБА_6 будь-якої дії з використанням службового становища або домовленості з цього приводу. Під час проведення вказаних негласних слідчих (розшукових дій) зафіксована розмова ОСОБА_7 зі ОСОБА_5 в її службовому кабінеті, під час якої ОСОБА_7 повідомив, що він прийшов від ОСОБА_24 , яка перебуває в пологовому відділенні, з приводу «благодарности», а ОСОБА_5 , довго з`ясовуючи у останнього яке ж він має відношення до ОСОБА_29 , на пропозицію останнього з приводу «благодарности» ніяким чином не відреагувала. Факти отримання ОСОБА_5 неправомірної вигоди за будь-які дії, передання останній такої вигоди ОСОБА_7 , домовленості про це з будь ким - на даних носіях інформації не зафіксовані.

Допитані під час судового розгляду свідки, показання яких детально описані судом у вироку, не повідомили суду даних про те, що обвинувачена домовлялась про отримання або отримала неправомірну вигоду за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Більш того, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які доводяться потерпілій ОСОБА_6 чоловіком та свекрухою, пояснили суду, що ОСОБА_6 , поруч з якою вони перебували до та після операції кесарів розтин, жодного разу не повідомляла їм про те, що ОСОБА_5 висувала їй вимогу про надання винагороди за проведення операційного втручання. Вказували, що сумніваються в тому, що ОСОБА_5 могла висувати таку вимогу ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_11 давно знайомі і перебувають в товариських відносинах.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , які є медичними працівниками КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», повідомили суду, що рішення про проведення ОСОБА_6 операції кесарів розтин не приймалось і не могло прийматись одноособово ОСОБА_5 , оскільки таке рішення приймається і в даному випадку приймалось консиліумом лікарів на підставі чітких до цього показань, після чого таке рішення підлягає затвердженню і в даному випадку було затверджено начальником медичної частини лікарні.

В обвинувальному акті зазначено, що «30.11.2017 року під час проведення чергового медичного огляду ОСОБА_6 у приміщенні КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», ОСОБА_5 повідомила, що за медичними показниками ОСОБА_6 необхідно проводити кесарів розтин, і що за це їй необхідно надати кошти в сумі 5000 гривень».

Вказана частина обвинувачення не підтверджується жодним доказом по справі, який можливо було б проаналізувати суду.

Сукупність досліджених та перевірених судом доказів, з урахуванням положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, свідчить, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України не доведена.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року в справі Кобець проти України суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.

Надані суду у даному кримінальному провадженні докази не містять вагомих ознак, які б вказували на одержання обвинуваченою неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за вчинення дій в інтересах ОСОБА_6 з використанням можливостей посади завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням, яку вона обіймає в КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня».

Крім того, окремою підставою для виправдання обвинуваченої за ч. 1 ст. 368 КК України є наступне.

Як вбачається зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 368 КК України суб`єктом даного злочину є службова особа, яка прийняла пропозицію, обіцянку або одержала неправомірну вигоду, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Тобто відповідальність за передбачений ч. 1 ст. 368 КК України злочин настає тільки за умови, що службова особа прийняла пропозицію, обіцянку або одержала неправомірну вигоду, а так само попросила надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона, займаючи посаду завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня» та будучи службовою особою, отримала неправомірну вигоду в сумі 5000 гривень для себе за проведення операції - кесаревого розтину ОСОБА_6 .

Відповідно до клінічних протоколів, затверджених МОЗ України, кесарів розтин це хірургічна операція, під час якої лікар акушер-гінеколог вилучає дитину через розріз черевної стінки та матки.

З даного визначення суті кесаревого розтину можна зробити висновок, що таку операцію робить лікар гінеколог-акушер, який під час її проведення використовує свої професійні навички та знання в сфері медицини.

У постанові Пленуму ВСУ № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26 квітня 2002 року Верховний Суд України зазначив, що відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Таким чином, ОСОБА_5 здійснюючи кесарів розтин у ОСОБА_6 не використовувала можливості, пов`язані з її посадою завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», а виконувала вказану операцію, використовуючи свої професійні навички лікаря акушера-гінеколога, яким вона є, а тому в її діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 368 КК України, оскільки вона, як лікар акушер-гінеколог, не є суб`єктом даного злочину.

Щодо обвинувачення ОСОБА_5 у розголошенні відомостей про проведення медичного огляду особи на виявлення зараження вірусом імунодефіциту людини, або захворювання на синдром набутого імунодефіциту (СНІД) та його результатів, що стали їй відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

Згідно обвинувачення, ОСОБА_5 «15.12.2017 року, о 11-20 годині, під час проведення огляду місця події у її службовому кабінеті, який розташований у приміщенні КЗ «Кіровоградська центральна районна лікарня», у присутності слідчого ОСОБА_8 та понятих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , повідомила про наявність у ОСОБА_6 вірусу імунодефіциту людини (СНІД), внаслідок чого про захворювання ОСОБА_6 стало відомо особам, які не мають право за законом знати зазначену інформацію».

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 132 КК України, полягає у розголошенні відомостей про: 1) проведення медичного огляду особи на виявлення зараження вірусом імунодефіциту людини чи вірусом іншої невиліковної інфекційної хвороби, що є небезпечною для життя людини або захворювання на синдром набутого імунодефіциту (СНІД); 2) його результати.

Відомості про результати медичного огляду, наявність чи відсутність ВІЛ-інфекції в особи, яка пройшла медичний огляд, є конфіденційними та становлять лікарську таємницю. Передача таких відомостей дозволяється тільки особі, якої вони стосуються, а у випадках, передбачених законодавством, також законним представникам цієї особи, закладам охорони здоров`я, органам прокуратури, слідства та суду за рішенням суду.

Розголошення відомостей означає, що особа, яка зобов`язана зберігати відповідну інформацію в таємниці, незаконно ознайомлює з нею сторонніх осіб або своєю поведінкою створює умови, які надають стороннім особам можливість ознайомитись з відповідними відомостями.

В рішенні Конституційного суду України від 30.10.1997 року, у справі щодо офіційного тлумачення Закону України «Про інформацію» зазначено, що медична інформація, тобто свідчення про стан здоров`я людини, історію її хвороби, про мету запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, в тому числі і про наявність ризику для життя і здоров`я, за своїм правовим режимом належить до конфіденційної, тобто інформації з обмеженим доступом.

У відповідності до положень ст.ст. 1, 11 та 21 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) це конфіденційні відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

З відеозапису огляду місця події від 15.12.2017 року вбачається, що 15.12.2017 року слідчий СУ ГУНП в Кіровоградській області та працівники відділу УЗЕ в Кіровоградській області ДЗЕ НП України зайшли до кабінету завідуючої акушерсько-гінекологічним відділенням ОСОБА_5 , з метою проведення огляду місця події. Після запрошення до кабінету ОСОБА_5 понятих, остання звернулась до працівників поліції та запитала: «чому вони не прийшли до операції, коли вона там «купалася у СНІДі»?. На запитання слідчого чому ОСОБА_5 «купалася у СНІДі», остання відповіла, щоб вони пішли та запитали «у неї». На це слідчий запитав: «у кого є захворювання на СНІД»? та зазначив, що вона як лікар не має права розголошувати медичну таємницю про наявність у людини такого захворювання. ОСОБА_5 відповіла, що не розголошувала ніякої інформації.

З досліджених доказів вбачається, що обвинувачена «у присутності слідчого ОСОБА_8 та понятих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 » не повідомляла про наявність саме у ОСОБА_6 вірусу імунодефіциту людини або захворювання на синдром набутого імунодефіциту, а вищевказані твердження обвинуваченої з приводу «купання у СНІДі», не були пов`язані в той час, в тій конкретній обстановці саме з ОСОБА_6 і, на переконання суду, були емоційними висловлюваннями з приводу тяжкості та особливого характеру роботи самої обвинуваченої, яка обурилась проникненням до її кабінету.

Таким чином, в діях ОСОБА_5 відсутня об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ст. 132 КК України.

З огляду на викладене, дотримуючись меж висунутого обвинувачення, суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає виправданню за ч. 1 ст. 368 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення нею даного злочину та за ст. 132 КК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину.

Процесуальні витрати на залучення експертів необхідно віднести на рахунок держави, що відповідає вимогам ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та виправдати за ч. 1 ст. 368 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення нею даного злочину та за ст. 132 КК України - у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину.

Процесуальні витрати на залучення експертів - віднести на рахунок держави.

Речові докази: грошові кошти в сумі 5000 гривень, які зберігаються в прокуратурі Кіровоградської області, передати в доход держави, носії інформації та змиви з пальців рук ОСОБА_5 зберігати при справі.

На вирок може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд міста Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1