29.07.2019 Провадження по справі № 1-кп/380/41/19
Справа № 380/333/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_6

законного представника

неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_7

психолога: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000136 від 18.05.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов?язаного, в силу ст. 89 КК України не судимого,-

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 17.03.2018 року близько 17 год. 30 хв. в м. Тетієві Київської області, перебуваючи неподалік Тетіївського центру позашкільної освіти, що по вул. Соборній, 9 під час суперечки із неповнолітнім ОСОБА_6 , яка виникла на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень останньому, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді тілесних ушкоджень умисно наніс не менше одного удару коліном по правій нозі неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового перелому середньої третини правої великогомілкової кістки і нижньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням відламків, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров?я.

Окрім того, судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 14.02.2019 року близько 13 год., перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, знаходився на території автобусної станції «Тетіїв», що по вул. Соборна, 20 в м. Тетіїв Київської області, де побачив наглядно знайомого ОСОБА_10 та діючи з метою заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 та зловживаючи довірою останнього, попросив у неповнолітнього ОСОБА_10 мобільний телефон марки LENOVO S856, щоб зателефонувати. В подальшому неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 , будучи неправдиво запевненим у добросовісності намірів ОСОБА_5 , передав свій мобільний телефон марки LENOVO S856 останньому. Після чого ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння чужим майном, не повернув мобільний телефон неповнолітньому ОСОБА_10 , а з місця вчинення злочину зник та розпорядився мобільним телефоном LENOVO S856 на власний розсуд, чим спричинив неповнолітньому потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1575 гривень 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 190 КК України визнав повністю. Пояснив, що він дійсно 17.03.2018 року близько 17 год. 30 хв. в м. Тетієві Київської області неподалік Тетіївського центру позашкільної освіти, що по вул. Соборна, 9 під час суперечки із неповнолітнім ОСОБА_6 вдарив ногою по нозі неповнолітнього потерпілого, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав у повному обсязі. Також визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, ствердивши обставини зазначені в обвинувальному акті. Підтвердив, що він дійсно 14.02.2019 року близько 13 год., перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, знаходився на території автобусної станції «Тетіїв», що по вул. Соборна, 20 в м. Тетіїв Київської області, де підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 та зловживаючи довірою останнього, попросив у нього мобільний телефон марки LENOVO S856, щоб зателефонувати, але, в подальшому, його не повернув та розпорядився ним на власний розсуд. Вказав суду, що він розкаююється у вчиненому, обіцяє відшкодувати потерпілому ОСОБА_6 завдану своїми незаконними діями шкоду, просив його суворо не карати та надати можливість виправитися в умовах суспільства.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 показали суду, що обвинувачений ОСОБА_5 дійсно 17.03.2018 року близько 17 год. 30 хв. в м. Тетієві Київської області неподалік Тетіївського центру позашкільної освіти, що по вул. Соборна, 9 під час суперечки із неповнолітнім ОСОБА_6 вдарив його ногою по нозі, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді закритого відламкового перелому середньої третини правої великогомілкової кістки і нижньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням відламків. Внаслідок отриманих травм він змушений був лікуватися у КЗ «Вишгородська центральна районна лікарня» протягом трьох тижнів, де на його лікування було витрачено 21 000 гривень. Також ОСОБА_6 проходив амбулаторне лікування протягом трьох місяців, при цьому був обмежений у русі. Вказали, що окрім цього, завданим злочином неповнолітньому потерпілому спричинено моральну шкоду, яка виразилася у фізичному болю, душевних стражданнях та переживаннях пережитих у зв?язку із самим фактом нападу на нього, необхідністю проведення різного роду хірургічного втручання та неможливістю відвідувати навчальний заклад, неможливістю нормально пересуватися, необхідністю дотепер продовжувати лікування, пристосовуватись до негативних умов існування та наявністю проблем зі здоров?ям у вигляді періодичних болів, яку вони визначають у розмірі 75 000 гривень. Враховуючи вищевикладене обґрунтування, заявлений цивільний позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_10 та його законний представник ОСОБА_11 в судове засідання не з?явилися, про час та місце розгляду кримінального провадження повідомлені належним чином, до суду надали заяву про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України за їх відсутності, в якій зазначили, що не мають жодних претензій до обвинуваченого, призначення йому покарання покладають на розсуд суду.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини вчиненого злочину і судом з?ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз? яснивши їм положення ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов?язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 190 КК України і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як умисні дії, що виразилися в нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу та за ч.1 ст. 190 КК України як умисні дії, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який в силу ст. 89 КК України України не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, не працюючий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра Тетіївської ЦРЛ, розкаюється у вчиненому, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, позицію потерпілих, які просили його суворо не карати та надати можливість виправитися в умовах суспільства, а також обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання.

Як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує визнання вини, щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп?яніння.

Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе в умовах не пов?язаних з ізоляцією від суспільства із застосуванням статті ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком, та поклавши на нього обов?язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21000 грн., моральної шкоди в розмірі 75 000 гривень, який обвинувачений визнав в повному обсязі, суд приходить до переконання, що він підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної, або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що в результаті злочинних дій ОСОБА_5 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 була завдана матеріальна шкода, яка полягає у витратах на лікування в розмірі 21 000 гривень, яка підтверджується належними письмовими доказами, а тому підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

По справі встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 були завдані тілесні ушкодження, внаслідок чого йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася в у фізичному болю, душевних стражданнях та переживаннях пережитих у зв?язку із самим фактом нападу на нього, необхідністю проведення різного роду хірургічного втручання та неможливістю відвідувати навчальний заклад, неможливістю нормально пересуватися, необхідністю дотепер продовжувати лікування, пристосовуватись до негативних умов існування та наявністю проблем зі здоров?ям у вигляді періодичних болів, страху за своє здоров?я, вимушених змінах у його життєвих стосунках.

З урахуванням характеру, обсягу, тривалості душевних страждань, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи визнання цивільного позову обвинуваченим, розмір моральної шкоди, заподіяної обвинуваченим потерпілому, суд визначає в розмірі 75 000 гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю .

Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання :

-за ч.1 ст. 122 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавленні волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно ч. 1 п.п 1, 2 та ч. 2 п. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов?язки: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_3 , ІПН № НОМЕР_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , ІПН № НОМЕР_3 21 000 (двадцять одну тисячу) гривень матеріальної шкоди та 75 000 (сімдесят п?ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки LENOVO S856, переданий під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_10 повернути у його розпорядження; сім-карту мобільного оператора МТС передану під розписку ОСОБА_5 повернути у його розпорядження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1