Справа № 397/986/18
н/п : 1-кп/397/32/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2019 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.06.2018 року за № 0000345, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бовтишка Олександрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, без освіти, який не одружений, не працює, без постійного місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2017 року за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
-вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.01.2018 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),
за участю: прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення проти власності та проти інших особистих прав і свобод людини і громадянина, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно та незаконне проникнення до житла.
Так, в ніч з 16.06.2018 року на 17.06.2018 (точний час під час судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 перебував в с. Голикове Олександрівського району Кіровоградської області, а саме: на вул. Центральній, 13, біля магазину «Вітерець», який належить потерпілій ОСОБА_11 . У той момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки грошових коштів, які знаходилися у вказаному магазині. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають, розбив скло та проник до приміщення магазину.
Продовжуючи свої неправомірні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільно - небезпечний характер, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого самозбагачення, ОСОБА_4 повторно, таємно вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 1200 грн.
З викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми умисними протиправним діями потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 07.07.2018 року приблизно 01.30 год. ОСОБА_4 перебував в с. Голикове Олександрівського району Кіровоградської області, а саме: на АДРЕСА_2 , який належить потерпілій ОСОБА_9 . У той момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до вказаного вище будинку. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають та те, що власники будинку відсутні, у порушення ст. 30 Конституції України, яка гарантує право недоторканості житла, зайшов на територію неогородженого будинку АДРЕСА_1 . Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 помітив дерев?яне вікно, яке знаходилося ліворуч від вхідних дверей до будинку. Діючи умисно, цілеспрямовано, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу та відома власника житла, ОСОБА_4 витягнув скло та проник до вказаного вище будинку, а саме до приміщення веранди.
Опинившись у будинку ОСОБА_4 , пройшовши до спальної кімнаті, сів за комп?ютерний стіл, а о 02.00 год. його було затримано власниками будинку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та щиро каявся. Проте, на підставі ст. 63 Конституції України, відмовився від надання пояснень з приводу обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, а також зазначив, що умислу на вчинення замаху на крадіжку з домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 , як інкримінувалося йому органом досудового розслідування, у нього не було, він лише мав умисел проникнути до будинку потерпілої ОСОБА_9 , але з яких причин суду не пояснив, як і не пояснив чому сів за комп?ютерний стіл у спальній кімнаті та просто сидів за ним.

Потерпіла ОСОБА_11 у судове засідання не з?явилася надала клопотання про розгляд провадження без її участі (т. 1 а.с.п. 240).

У зв?язку з повним визнанням вини обвинуваченим з приводу вчинення крадіжки з магазину потерпілої ОСОБА_11 , за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, які ніким не оспорювалися.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що в ніч з 06.07.2018 року на 07.07.2018 року, точного часу вказати не може, вона разом з чоловіком ОСОБА_12 приїхали до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Коли зайшла до будинку побачила у спальній кімнаті ОСОБА_4 , який сидів на стільці біля комп`ютерного столу. Усі речі у кімнаті та у будинку були на своїх місцях. ОСОБА_4 повідомив, що зайшов до будинку через двері. На запитання що він тут робить, ОСОБА_4 не відповів. Пізніше побачила, що у веранді з віконної рами було витягнуто скло. З будинку будь-які речі не зникли. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що 07.07.2019 року, точного часу вказати не може, він разом з дружиною ОСОБА_9 приїхали додому за адресою: АДРЕСА_1 . Першою до будинку зайшла дружина. Згодом, почувши, що вона його гукає, теж зайшов до будинку та побачив там ОСОБА_4 , який сидів за комп?ютерним столом. На запитання ОСОБА_4 нічого не відповідав. Усі речі були на своїх місцях та з будинку нічого не зникло. У подальшому викликали поліцію.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України підтверджується також наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:
- заявою ОСОБА_9 від 07.07.2018 року, згідно якої остання просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 який з 23.00 год. 06.07.2018 року по 02.00 год. 07.07.2018 року здійснив проникнення у її домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; крадіжки у домоволодінні вчинено не було (а.к.п. 65);
- даними протоколу огляду місця події від 07.07.2018 року, згідно якого було проведено огляд місця події, а саме: домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено пошкодження віконної шибки, розміром 60х40 см в приміщенні веранди (а.к.п. 68-79).

Усі вищевказані докази, у тому числі показання потерпілої та свідка, суд визнає належними і допустимими, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст. ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчиненого повторно.
Але, суд із вказаною кваліфікацією погодитись не може, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ч. 4 ст. 17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до рекомендацій, викладених у п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.
З суб?єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Під час судового розгляду достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 мав намір на проникнення у житло, але не з метою вчинення крадіжки майна ОСОБА_9 . Вказане підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_4 лише проник до їх будинку та перебував там, але речей не чіпав та будь-яких дій направлених на викрадення майна не вчиняв. Вказане не заперечує сам обвинувачений ОСОБА_4 . Матеріалами кримінального провадження також не підтверджується, що ОСОБА_4 вчинив будь-які дії, спрямовані на викрадення чужого майна, але не довів свого умислу до кінця, тобто органом досудового розслідування не доведено намагання викрасти вказане в обвинуваченні майно.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні не здобуто доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували наявність у діях обвинуваченого умислу на замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробков проти України» від 21.10.2011 року - Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року - у справі про зміну кваліфікації злочину судом, також зазначається, що суд розглядає справу в межах пред?явленого обвинувачення, але може змінити обвинувачення за умови, що це не погіршує становище підсудного та не порушує його право на захист.
У відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, так як умислу у обвинуваченого ОСОБА_4 на вчинення крадіжки не було.
У даному випадку, суд виходить з того, що санкція ч. 1 ст. 162 КК України передбачає більш м?яке покарання, ніж санкція ч. 3 ст. 185 КК України, внаслідок чого, при перекваліфікації становище обвинуваченого не погіршується та навпаки покращує його.

Виходячи з наведеного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно та за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винуватого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які віднесено до категорії злочину невеликої тяжкості та тяжкого злочину.
Як особа, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, не працює, не одружений, перебуває на обліку в органі пробації з 21.02.2018 року, за місцем проживання компроментуючими матеріалами селищна рада відносно нього не володіє, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 271 від 17.07.2018 року, ОСОБА_4 в момент вчинення правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю, проте ступінь розумового недорозвинення така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння ОСОБА_4 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.к.п. 154-156).
Обставини, які пом?якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та повне визнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 162 КК України.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до висновку органу пробації щодо обвинуваченого результати оцінки ОСОБА_4 показали високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінено як середній. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (т. 1 а.с.п. 161-163).
Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив злочин невеликої тяжкості та тяжкий злочин, раніше судимий, на шлях виправлення не став, вчинив злочини у період іспитового строку, а також висновку органу пробації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкцій, встановлених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке буде справедливим та необхідним у даному випадку, а також відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Крім того, судом враховано, що ОСОБА_4 надавалася можливість виправитися за вчинення попереднього злочину без ізоляції від суспільства, згідно попереднього вироку суду від 18.01.2018 року. Проте, обвинувачений належних висновків для себе не зробив і вчинив умисно повторно кримінальні правопорушення під час іспитового строку, через короткий проміжок часу після ухвалення попереднього вироку, а тому суд вважає за необхідне застосувати ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання за даним вироком, не відбутий строк покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.01.2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований обвинуваченому на досудовому розслідуванні, - з метою виконання вироку та враховуючи особистість останнього, слід залишити без зміндо набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілими не заявлено.
Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні проведено дві судові експертизи, загальна вартість яких складає 3146 грн. 00 коп., а тому дані процесуальні витрати необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 126, 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два роки),
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбутий строк покарання, призначени й вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.01.2018 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.
Початок відбування строку покарання рахувати з13.07.2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні у розмірі 3146 (три тисячі сто сорок шість) гривень 00 копійок.

Речові докази:
-портативну колонка «WSTER MODEL, WS A8», яка знаходиться у пакеті експертної служби № 4273794, та яка здана до камери зберігання речових доказів Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути ОСОБА_4 ;
-картонну коробку «Selected premium bananas» синього кольору, в якій знаходяться уламки скла зі слідами пальців рук, та дактилокарту заповнену на ім?я ОСОБА_4 , яка знаходиться у пакеті експертної служби № 0026014, які здано до камери зберігання речових доказів Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис)
Копія вірна:
Суддя Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1