В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/204/19
Провадження № 1-кп/338/53/19

10 жовтня 2019 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000303 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, судимого вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2019 року за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк 1 рік,
який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 259 КК України та ч. 2 ст. 259 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 08 грудня 2018 року близько 04 год 00 хв прийшов до приміщення Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, де в нього виникла словесна суперечка із працівниками поліції.

Маючи на меті помститись працівникам поліції, викликати неспокій, паніку і розгубленість, усвідомлюючи неправдивість свого повідомлення, ОСОБА_3 08 грудня 2018 року о 04 год 56 хв із належного йому мобільного телефону з номером НОМЕР_1 повідомив на лінію "102" ГУНП в області, що адміністративне приміщення Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в області, що в селищі Богородчани по вул.Шевченка, 56 Богородчанського району Івано-Франківської області заміноване, у такий спосіб повідомивши органам влади про підготовку вибуху та загрозу загибелі людей, знищення та пошкодження державної власності загальнонебезпечним способом.

За наслідками проведеного працівниками поліції огляду приміщення Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області та прилеглої території жодних вибухонебезпечних речовин, предметів чи пристроїв виявлено не було.

В подальшому, 12 грудня 2018 року близько 01 год 15 хв ОСОБА_3 прийшов до приміщення Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, де в нього виникла словесна суперечка із працівниками поліції.

Діючи умисно, маючи на меті помститись працівникам поліції, викликати неспокій, паніку і розгубленість, усвідомлюючи неправдивість свого повідомлення, ОСОБА_3 повторно 12 грудня 2018 року о 01 год 54 хв із належного йому мобільного телефону з номером НОМЕР_2 повідомив на лінію "102" ГУНП в області, що адміністративне приміщення Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії "Управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - Богородчанське ЛВУМГ), що розташоване за адресою с. Похівка, урочище "У гаю" Богородчанського району Івано-Франківської області, заміноване. У такий спосіб повідомив органам влади про підготовку вибуху та загрозу загибелі людей, знищення та пошкодження державної власності загально небезпечним способом.

За наслідками проведеного працівниками поліції огляду території Богородчанського ЛВУМГ, адміністративних та виробничих приміщень, жодних вибухонебезпечних речовин, предметів чи пристроїв виявлено не було.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочинів визнав повністю, не оспорював фактичних обставин справи та пояснив, що тривалий час у нього є непорозуміння з працівниками Богорочанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, у зв`язку з тим, що не була розслідувана справа стосовно його побиття у 2015 році, а також поліцейські належно, на його думку, не реагували на заяви про вчинення різних правопорушень.
Підтвердив, що 08 грудня 2018 року із свого телефону повідомив на лінію "102" про замінування Богородчанського відділення поліції, а 12 грудня 2018 року - про замінування Богородчанського ЛВУМГ, що в с. Похівка Богородчанського району. Попередні твердження про те, що про замінування відділення поліції та компресорної станції йому повідомили незнайомі чоловіки, яких він зустрів по дорозі до відділення поліції, заперечив. Повідомив суду, що про замінування йому ніхто не повідомляв, він все вигадав. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати. Зазначив, що має на утриманні матір похилого віку та неповнолітнього сина, просив врахувати незадовільний стан здоров`я та наявність хронічного захворювання.
Винуватість ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 259, ч. 2 ст. 259 КК України, доведена зібраними в кримінальному провадженні № 0000303 та дослідженими в процесі судового розгляду наступними доказами.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що 07 грудня 2018 року заступив на чергування в чергову частину Богородчанського відділення поліції. Близько 05 години 08 грудня 2018 року черговий ОСОБА_8 повідомив, що на телефон служби "102" надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про замінування відділення поліції двома невідомими особами. В подальшому ОСОБА_3 особисто зайшов у відділення та сказав, що він зателефонував на лінію "102" і повідомив про замінування з метою подивитись, як поліція буде евакуйовувати людей. За наслідками перевірки повідомлення будь-яких вибухових пристроїв в приміщенні та на території Богородчанського ВП ГУНП не було виявлено.
Свідок працівник поліції ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 08 грудня 2018 року близько 04 години на територію Богородчанського ВП прийшов ОСОБА_3 та погрожував, що зараз зробить працівникам поліції так зване "ввідне" завдання. Через деякий час зі служби "102" надійшло повідомлення від заявника ОСОБА_3 про замінування відділення поліції двома невідомими особами.
Працівники Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердили, що 08 грудня 2018 року ОСОБА_3 знаходився на території Богородчанського відділення поліції та говорив, що зробить "ввідне" завдання. Близько 05 години ранку 08 грудня 2018 року ОСОБА_3 здійснив дзвінок із свого мобільного телефону та вони чули, як він повідомив про замінування відділення поліції в селищі Богородчани двома невідомими особами. При цьому свідки стверджували, що ОСОБА_3 з території Богородчанського ВП не виходив, постійно був у них в полі зору, інші особи на територію не заходили. Після повідомлення про замінування була проведена перевірка, за наслідками якої будь-яких вибухових пристроїв на території та в приміщені відділення виявлено не було.
Свідки слідчий ОСОБА_13 та працівник поліції ОСОБА_14 надали суду показання про те, що 12 грудня 2018 року на лінію "102" надійшла заява ОСОБА_3 про замінування невідомою особою приміщення Богородчанського ЛВУМГ, що в с. Похівка Богородчанського району. Крім того, ОСОБА_3 у відділенні поліції написав письмову заяву аналогічного змісту, однак пояснення з цього приводу надавати відмовився. Перевіркою повідомлення вибухових пристроїв в приміщенні та на прилеглій території Богородчанського ЛВУМГ не виявлено.
Допитані як свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пояснили, що є працівниками Богородчанського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області. Під час свого чергування 12 грудня 2018 року близько 01 години ночі приїхали до відділення поліції в селищі Богородчани. На сходах біля будівлі відділення поліції вони побачили ОСОБА_3 , який був налаштований агресивно та повідомив, що повторно зателефонує на лінію "102" і повідомить про замінування. З ОСОБА_3 спілкувались близько однієї години. Через деякий час черговий повідомив їм, що на лінію "102" надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про замінування Богородчанського ЛВУМГ. За вказівкою чергового вони виїхали на територію Богородчанського ЛВУМГ, однак жодних вибухових пристроїв на території та в приміщенні ЛВУМГ виявлено не було.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих злочинів також повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення і дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими письмовими доказами.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого відомо, що кримінальне провадження розпочато 08 грудня 2018 року на підставі заяви ОСОБА_3 про те, що невідома особа замінувала приміщення Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області (т. 2 а.п.17-18).
Рапортом помічника оперативного чергового Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 від 08 грудня 2018 року згідно якого о 04 год 56 хв надійшло повідомлення зі служби "102", що 08 грудня 2018 року о 04 год 56 хв ОСОБА_3 (номер телефону НОМЕР_1 ) повідомив про те, що двоє невідомих осіб повідомили йому про замінування відділення поліції (т. 1 а.п. 143).
Протоколом огляду місця події від 08 грудня 2018 року з фототаблицями до нього за участю двох понятих, де зафіксовано, що на момент огляду місця події - приміщення Богородчанського відділення поліції та прилеглої території - вибухових пристроїв і вибухових речовин не виявлено, огляд проведений з участю спеціалістів вибухотехнічного відділу: начальника ОСОБА_17 та старшого інспектора ОСОБА_18 (т. 1 а.п. 144-150).
Актом перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів №407 від 08 грудня 2018 року, з якого видно, що предметом перевірки є приміщення та прилегла територія Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, при огляді вибухових речовин чи пристроїв не виявлено (т. 1 а.п. 151).
Актом перевірки відповідності дати та часу, що зазначається на реєстраторі камер відеоспостережень, розташованих в приміщенні Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, встановлено, що дата запису відображається коректно, час запису відрізняється від реального часу на + 03 хв (т.1 а.п. 161).
Протоколом перегляду відеозапису від 08 грудня 2018 року в присутності двох понятих з камери відеоспостереження, яка знаходиться на фасаді будівлі Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області по вул. Шевченка, 56 в селищі Богородчани. Зафіксовано дату 08 грудня 2018 року та час відеозапису загалом становить з 04:00:00 до 05:10:00. У протоколі відображено, що на диску із записом з камери відеоспостереження зафіксовано факт знаходження обвинуваченого 08 грудня 2018 року у вищезазначений час на території Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, а також перебування працівників поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які спілкувались з ним. Обвинувачений та його захисник не оспорювали даний процесуальний документ (т.1 а.п.162-163).
Протоколом прослуховування звукозапису від 12 грудня 2018 року в присутності двох понятих та безпосередньо дослідженого в судовому засіданні у порядку ст. 359 КПК України запису із системи документування мовленнєвої інформації ГУНП в Івано-Франківській області, де зафіксована розмова оператора лінії "102" із ОСОБА_3 08 грудня 2018 року, в ході якої останній повідомляє, що двоє незнайомих чоловіків повідомили йому про замінування Богородчанського ВП (т.1 а.п. 200-203).

Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 11 січня 2019 року, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області №338/1509/18 від 12 грудня 2018 року, у ПрАТ "ВФ Україна" вилучено інформацію щодо вхідних та вихідних з`єднань, смс повідомлень, нульових з`єднань по мобільному номеру телефону НОМЕР_1 в період часу з 18 год 00 хв 07 грудня 2018 року по 12 год 00 хв 12 грудня 2018 року, інформацію збережено на електронний носій DVD-R диск із написом CD-IS-00258 від 11 січня 2019 року та роздруковано. Згідно роздруківки зафіксовано дзвінки із зазначеного номеру телефону на лінію "102" 07 грудня 2018 року о 22 год 34 хв, 23 год 07 хв, 08 грудня 2018 року 03 год 24 хв, 03 год 35 хв, 03 год 41 хв, 03 год 48 хв, 03 год 57 хв, 04 год 55 хв та 05 год 18 хв, а також 12 грудня 2018 року о 01 год 17 хв, 01 год 26 хв, 01 год 35 хв, 01 год 52 хв (т.1 а.п. 169-177).
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого відомо, що кримінальне провадження розпочато 12 грудня 2018 року на підставі повідомлення ОСОБА_3 на лінію "102" про те, що невідома особа замінувала Богородчанське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" (т.2 а.п.26).
Рапортом помічника оперативного чергового Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_19 від 12 грудня 2018 року про те, що о 01 год 54 хв надійшло повідомлення в чергову службу Богородчанського ВП ГУНП від ОСОБА_3 про те, що невідома особа повідомила йому про замінування Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" (т. 1 а.п. 178).
Заявою ОСОБА_3 від 12 грудня 2018 року на ім`я начальника Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про те, що йому стало відомо він незнайомого чоловіка про замінування ним компресорної станції (т. 1 а.п. 179).
Протоколом огляду місця події від 12 грудня 2018 року з фототаблицями до нього за участю двох понятих, з якого відомо, що на момент огляду приміщення Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії "Управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз", що за адресою с. Похівка, урочище "У гаю" Богородчанського району Івано-Франківської області, та прилеглої території вибухових пристроїв і вибухових речовин не виявлено, огляд проведений з участю начальника вибухотехнічного відділу ОСОБА_17 (т.1 а.п. 180-184).
Актом перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів №409 від 12 грудня 2018 року, з якого видно, що предметом перевірки є приміщення та прилегла територія Богородчанського ЛВУМГ, що знаходиться за адресою с. Похівка, урочище "У гаю" Богородчанського району Івано-Франківської області, при огляді вибухових речовин чи пристроїв не виявлено (т. 1 а.п. 185).
Повідомленням начальника Богородчанського РВ УДСНС в Івано-Франківській області від 12 грудня 2018 року про те, що 12 грудня 2018 року о 02 год 13 хв поступило повідомлення від чергового Богородчанського ВП про замінування прилеглої території до Богородчанського ЛВУМГ. На місце події було направлено мобільно-оперативну групу Богородчанського РВ УДСНС України в Івано-Франківській області. В ході роботи групи встановлено, що повідомлення не дійсне (т. 1 а.п. 191).
Протоколом перегляду відеозапису від 12 грудня 2018 року в присутності двох понятих та безпосередньо дослідженого в судовому засіданні у порядку ст. 359 КПК України відеозапису з камери відеоспостереження, яка знаходиться на фасаді будівлі Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області по вул. Шевченка, 56 в селищі Богородчани. Зафіксовано дату 12 грудня 2018 року та час відеозапису загалом становить з 01:00:00 до 02:00:18. На відео зафіксований факт знаходження обвинуваченого 12 грудня 2018 року на території Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, а також перебування працівників поліції ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , які спілкувались з обвинуваченим. На відеозаписі видно, що обвинувачений ОСОБА_3 о 01 год 54 хв розмовляє по телефону (т.1 а.п. 196-198).
Протоколом прослуховування звукозапису від 12 грудня 2018 року в присутності двох понятих та безпосередньо дослідженого в судовому засіданні у порядку ст. 359 КПК України запису із системи документування мовленнєвої інформації ГУНП в Івано-Франківській області, де зафіксована розмова оператора лінії "102" із ОСОБА_3 12 грудня 2018 року, останній повідомляє, що незнайомий чоловік повідомив йому про підготовку вибуху на компресорній станції в с. Похівка Богородчанського району Івано-Франківської області (т.1 а.п. 204 - 206).

Оглянутим в судовому засіданні речовим доказом - мобільним телефоном марки "Fly" білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім-картою мобільного оператора "Водафон", на якому зазначено номер № НОМЕР_5 . Встановлено, що він перебуває в розібраному вигляді. Обвинувачений не заперечив, що оглянутий телефон належить йому і з нього він здійснював дзвінки на номер "102".

Разом з тим, в силу положень ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. За загальним правилом, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.
Тому суд не приймає до уваги інформацію, яка міститься на DVD-R диску до протоколу перегляду відеозапису від 08 грудня 2018 року (т.1 а.п. 164), який не був переглянутий в суді з технічних причин через неможливість відтворення відеозапису.

Крім того, відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: порушення права особи на захист та отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права (ч. 2 ст. 87 КПК України).
З витягу із відеозапису від 12 грудня 2018 року з мобільного телефону, здійсненого 11 грудня 2018 року та записаного на DVD-R диск, не зрозуміло, яка процесуальна чи слідча дія проводилась, чи належний суб`єкт отримання доказів, в якому статусі дає пояснення ОСОБА_3 , враховуючи, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 259 та ч. 2 ст. 259 КК України, вручено йому 14 грудня 2018 року. Також ОСОБА_3 не роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та право на захист.

На підставі викладеного, протокол перегляду відеозапису від 12 грудня 2018 року із мобільного телефону, здійсненого 11 грудня 2018 року, та DVD-R диск, долучений до протоколу (т.1 а.п. 207-209), суд визнає недопустимими доказами, які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та не приймає їх до уваги при постановленні вироку.
Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам - показанням обвинуваченого, показанням свідків, письмовим та речовим доказам у справі, які суд визнав належними і допустимими, та які в сукупності підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, відповідно до ст. 91 КПК України, не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому провадженні доведена повністю, а вчинені ним злочинні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 259 КК України як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху та за ч. 2 ст. 259 КК України як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд виходить з наступного.
За змістом ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 1 ст. 259 та ч. 2 ст. 259 КК України, які вчинив обвинувачений, є тяжкими злочинами.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Похівської сільської ради Богородчанського району ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_1 , є власником будинку, одружений (т. 2 а.п. 7).
Обвинувачений на обліках в наркологічному чи психоневрологічному кабінетах не перебуває (т. 2 а.п. 10, 11).
Згідно медичних довідок ОСОБА_3 має хронічне захворювання - посттравматичний деформуючий артроз ІІ-ІІІ ступеня з болевим синдромом правого колінного суглобу та з порушенням його функцій (т. 1 а.п. 96-98).
Вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2019 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік (т. 2 а.п. 64-65).
Довідкою-характеристикою виконавчого комітету Похівської сільської ради ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, схильний до вживання спиртних напоїв, агресивний, конфліктує з односельчанами (т. 2 а.п. 8).
Доводи захисника обвинуваченого, який просив суд не брати до уваги інформацію, яка міститься у зазначеній довідці-характеристиці, оскільки остання оскаржується в суді, є безпідставними. Судом встановлено, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до виконкому Похівської сільської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та про стягнення моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. Рішення суду набрало законної сили (т. 2 а.п. 66-67).
З копії атестаційного листа прапорщика міліції ОСОБА_3 від 24 червня 2011 року слідує, що останній підлягає звільненню з органів внутрішніх справ за станом здоров`я, за час роботи в органах внутрішніх справ зарекомендував себе з позитивної сторони (т. 2 а.п. 12).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 10 від 23 січня 2019 року ОСОБА_3 у даний час психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_3 психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1 а.п. 239 - 241).
Із досудової доповіді, складеної 13 березня 2019 року Богородчанським районним сектором філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області, виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та він не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб (т. 1 а.п. 41-45).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та матері похилого віку, наявність у обвинуваченого хронічного захворювання, злочинними діями обвинуваченого не заподіяно матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, при призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, характер та ступінь їх суспільної небезпеки, спосіб їх вчинення, мотиви вказаних діянь, висновок органу пробації, а також те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочинів, щиро розкаявся, обставини, що пом`якшують покарання, і на думку суду істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, відсутність обтяжуючих обставин, стан здоров`я обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, той факт, що ОСОБА_3 раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, позитивно харатеризувався за місцем служби, має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір похилого віку, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, є пенсіонером.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах нижньої межі санкції ч. 1 ст. 259 КК України та у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч. 2 ст. 259 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Остаточне покарання слід призначити ОСОБА_3 у виді позбавлення волі з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочини до постановлення вироку Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2019 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, покарання не відбуте, і суд прийшов до переконання про призначення йому покарання за цим вироком у виді позбавлення волі реально, то вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2019 року слід виконувати самостійно.
Питання про речові докази вирішується судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Мобільний телефон марки "Fly" білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім-картою мобільного оператора "Водафон", на якому зазначено номер № НОМЕР_5 , який відповідно до постанови слідчого від 18 грудня 2018 року визнаний речовим доказом у справі та зберігається у кімнаті речових доказів Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, слід конфіскувати (т. 1 а.п. 211).

При вирішенні питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, судом враховується наступне.
Ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2018 року накладено арешт на мобільний телефон марки "Fly" білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім-картою мобільного оператора "Водафон", на якому зазначено номер № НОМЕР_5 , який, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд скасовує.
Крім того, ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2018 року до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 16 лютого 2019 року, визначено розмір застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 70 480 грн.

Відповідно до протоколу затримання особи у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 18 грудня 2018 року ОСОБА_3 затриманий 18 грудня 2018 року об 11 год 30 хв в присутності захисника (т.1 а.п. 210).

Згідно повідомлення начальника державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань №12" ув`язнений ОСОБА_3 22 грудня 2018 року був звільнений після внесення застави в розмірі 70 480 грн, тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Враховуючи, що обвинувачений не порушував обов`язки, покладені на нього на підставі ч. 11 ст. 182 КПК України, заставу, внесену обвинуваченим відповідно до ухвали слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0000303 в розмірі 70 480 грн, - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 після вступу вироку в законну силу.
Крім того, за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 197 КПК України, в строк покарання ОСОБА_3 необхідно зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 18 грудня 2018 року по 22 грудня 2018 року та перебування ОСОБА_3 в психіатричному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи з 29 грудня 2018 року по 23 січня 2019 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України.
Суд звертає увагу на той факт, що обвинувачений не ухилявся від слідства і суду, виконав покладені на нього обов`язки, а сама по собі тяжкість покарання, яке призначає суд, не може бути достатньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
За таких обставин, враховуючи, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягає задоволенню.
До вступу вироку в законну силу, з метою забезпечення виконання вироку, запобіжний захід у вигляді застави слід залишити без змін.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 259 КК України та ч. 2 ст. 259 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 259 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 259 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2019 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення з 18 грудня 2018 року по 22 грудня 2018 року та час перебування його в психіатричному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи з 29 грудня 2018 року по 23 січня 2019 року.
Запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Заставу, внесену 22 грудня 2018 року на депозитний рахунок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області (одержувач ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок 2265) відповідно до ухвали слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0000303 в розмірі 70 480 грн - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 після вступу вироку в законну силу.
Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2018 року, а саме мобільного телефону марки "Fly" білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім-картою мобільного оператора "Водафон", на якому зазначено номер № НОМЕР_5 .
Речовий доказ - мобільний телефон марки "Fly" білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім-карткою мобільного оператора "Водафон", на якому зазначено номер № НОМЕР_5 , який відповідно до постанови слідчого від 18 грудня 2018 року визнаний речовим доказом у справі та зберігається у кімнаті речових доказів Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області - конфіскувати.
DVD-R диск до протоколу перегляду відеозапису від 08 грудня 2018 року (т. 1 а.п. 164) - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
DVD-R диск до протоколу тимчасового доступу від 11 січня 2019 року (т. 1 а.п. 175) - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
DVD-R диск до протоколу перегляду відеозапису від 12 грудня 2018 року (т. 1 а.п. 198) - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
DVD-R диск до протоколу прослуховування звукозапису від 12 грудня 2018 року (т. 1 а.п. 203) - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
DVD-R диск до протоколу прослуховування звукозапису від 12 грудня 2018 року (т. 1 а.п. 206) - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
DVD-R диск до протоколу перегляду відеозапису від 12 грудня 2018 року (т. 1 а.п. 209) - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1