ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
7 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
При секретареві ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Стецева, Снятинського району, Івано-Франківської області, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений: 1) 22 лютого 2007 року вироком Солом`янського районного суду міста Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік; 2)16 вересня 2008 року вироком Солом`янського районного суду міста Києва за ч.2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців; 3) 22 лютого 2018 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.
Кілоян Карен народжений ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Єреван, Республіки Вірменії, громадянин Вірменії, освіта середньо - спеціальна, не одружений, не працює, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання, з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Вироком також вирішено долю речових доказів і процесуальні витрати за проведення експертизи.

Апеляційне провадження відносно ОСОБА_10 виділено в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його в розшук.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу обвинуваченого, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 та ОСОБА_11 засуджені за відкрите викрадення чужого майна, яке вони вчинили при наступних обставинах.

22 квітня 2017 року ОСОБА_6 , діючи спільно із ОСОБА_12 та невстановленою особою, матеріали відносно якої 13 липня 2017 року виділено в окреме провадження, перебуваючи у центральній частині міста Києва, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, розробили злочинний план, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, який полягав у тому, що ОСОБА_6 , діючи спільно із невстановленою особою, 22 квітня 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись у громадському транспорті, який рухається по бульвару Т. Шевченка в напрямку станції метро «Університет» в місті Києві, повинні вистежити потенційного потерпілого та в момент відкриття дверей на зупинці громадського транспорту ст. метро «Університет» за адресою: місто Київ, бульвар Т. Шевченка, 19, відкрито заволодіти його майном.

Помітивши потерпілого ОСОБА_13 , який сидів на сидінні поряд із задніми дверима та тримав у руці мобільний телефон марки «LG», ОСОБА_6 , діючи спільно з невстановленою особою, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вирвав із рук потерпілого мобільний телефон, марки «LG», білого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , після чого потерпілий ОСОБА_13 намагався наздогнати невстановлену особу з викраденим майном. Однак, діючи відповідно до розробленого плану, невстановлена особа продовжувала тікати до місця, де повинен чекати ОСОБА_14 , який, виявивши, що його спільника наздоганяють, підбіг до потерпілого та наніс йому один удар в обличчя, завдавши потерпілому легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, потерпілому ОСОБА_13 , завдано матеріального збитку на суму 633 гривні 33 копійки.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі акцентує увагу суду на невірному застосуванні стосовно нього норми Закону України №2046 від 18 травня 2017 року, що на його думку є незаконним, оскільки попереднє тримання під вартою є попереджувальною мірою, яка у випадках, передбаченими нормами КК України, застосовується до підозрюваних, обвинувачених і засуджених вирок щодо яких не набрав законної сили.

На цих підставах обвинувачений просить змінити вирок Шевченківського районного суду міста Києва в частині перерахування строку попереднього ув`язнення в строк основного покарання у вигляді позбавлення волі, застосувавши відносно нього ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року; зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк основного покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 22 квітня 2017 по дату набрання вироку законної сили.

Заслухавши доповідь судді, виступи обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних вимог, прокурора, який заперечень щодо апеляційної скарги обвинуваченого не мав, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, судова колегія визнає наступне.

Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції, відповідно до існуючої на час ухвалення вироку судової практики, в строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахував строк попереднього ув`язнення в період з 22 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з урахуванням Закону України від 17 травня 2017 року, яким внесені зміни до ч.5 ст. 72 КК України в частині зарахування строку попереднього ув`язнення та встановлено, що цей строк зараховується з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, і який набрав законної сили з 21 червня 2017 року, ухвалив зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Між тим, загально визнаною судовою практикою, зазначеною, зокрема в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, (справа № 663/537/17), встановлено, що положення ч.5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього строку ув`язнення до строку позбавлення волі, є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні ч.2 ст. 4 КК України, бо інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на правове становище особи, тобто покращує або погіршує його. Зворотна дія в часі закону про кримінальну відповідальність в тій частині, в якій вона частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи виключається, відповідно до ч.4 ст. 5 КК України. Отже, Закон України від 26 листопада 2015 року є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи в розумінні ст. 5 КК України, отже, якщо особа вчинила злочин по 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк відбування покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У цьому конкретному випадку ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, 22 квітня 2017 року, тобто до 20 червня 2017 року включно, отже, і строк попереднього ув`язнення йому належало обраховувати за весь період перебування у попередньому ув`язненні у зв`язку з цим кримінальним провадженням з розрахунку один день попереднього ув`язнення в порядку передбаченому Законом України від 26 листопада 2015 року, тобто один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто в тому числі і з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 7 лютого 2019 року включно, а тому в цій частині апеляційні вимоги належить задовольнити повністю.

Що ж стосується апеляційних вимог про зарахування в строк відбування покарання в період з 22 квітня 2017 року, то це зарахування виконане вироком суду, а тому в цій частині апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення.

В силу викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року відносно нього задовольнити частково.

Вказаний вирок суду першої інстанції в частині зарахування ОСОБА_6 в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення у зв`язку з цим кримінальним провадженням в період з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили, тобто 7 лютого 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі змінити, зарахувавши йому цей строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 7 лютого 2019 року включно, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок відносно ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення, а засудженим, оскільки він утримується під вартою, - в той же строк від дня отримання ним копії цієї ухвали.

Судді: