Справа № 710/477/19
Провадження № 1-кс/710/209/19
УХВАЛА

14.06.2019 м. Шпола

Слідчий суддя Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участі:14.06.2019

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчих Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП України в Черкаській області в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла скарга в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України на бездіяльність слідчих Шполянського відділу поліції Смілянського ВП ГУНП у Черкаській області, в якій міститься прохання, визнати незаконною бездіяльність слідчих СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна, та зобов`язати слідчих СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 негайно повернути тимчасово вилучене майно, вказане в протоколі обшуку від 04.06.2019, та на яке не накладено арешт, а саме ніж, особі, в якої воно було вилучене.

В обґрунтування скарги зазначено, що 04.06.2019 в рамках проведення досудового розслідування, внесеного в ЄРДР за0000115 в ході проведення обшуку в будинку було вилучене майно згідно з переліком, зазначеним у відповідному протоколі обшуку від 04.06.2019. З клопотанням про накладення арешту слідчий СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 не зверталася, таким чином порушила права скаржника. Тимчасово вилучене майно протягом короткого проміжку часу повинно бути або арештоване судом (слідчим суддею) або повернуто володільцю (ст. 171 КПК України). Враховуючи відсутність судового рішення про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, з урахуванням положень ст. 169, 173 КПК України, ані слідчі, ані прокурор не прийняли рішення про негайне повернення вказаного тимчасово вилученого майна. У зв`язку з цим скаржник просив повернути належне йому майно.

Скаржник в судове засідання з`явився та підтримав подану скаргу.

Представник Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду скарги був належним чином повідомлений.

Заслухавши учасників та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.03.2019 було зареєстровано кримінальне провадження №0000115. Правова кваліфікація кримінального провадження ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ухвали судді Шполянського району Черкаської області від 04.06.2019, про дозвіл на проведення обшуку, справа №710/477/19, було надано дозвіл слідчим СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на проведення обшуку по кримінальному провадженню № 0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27.03.2019, за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у домоволодінні, автомобілях які знаходяться на території домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , та на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , з метою відшукання та вилучення предмету кримінального правопорушення Xiomi Redmi 6A Gold, Xiomi Redmi 6A Black, Nokia 106 Darck Gray, Nokia 105 Blue, Fly FF 183, Fly FF183, Nokia 105 White, Prestigio Muze ETLTE, Nokia 300, Nokia 220, смарт-годинник King Wear KL188 Black, ноутбук Asus, колонка Nomi BT 111, Nomi Extrime Black Red, Nomi Awe, флеш накопичувачі 8Gb, 16 Gb, 32Gb, програматор Best Donglt та Setool Donhlt, фото аппарат Kanon та Kotak, блютуз навушники Joy 200, JABz, Jellico 5301, Jellico 5280, АКБ Iphone 4 штуки. Надано дозвіл для проведення в ході обшуку огляду будь - яких документів (в разі їх наявності), що посвідчують право власності на вказані вище предмети та речі.

Згідно протоколу обшуку від 06.06.2019, який було проведено за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , в кухонній кімнаті будинку в одній із шаф було виявлено предмет схожий на ніж в ножнах. Даний предмет було вилучено.

Згідно ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.7 ст.236 КПК України, при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Суддею встановлено, що предмет зовні схожий на ніж було вилучено 06.06.2019 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 . Дане майно є тимчасово вилученим.

В подальшому слідчий СВ Шполянського ВП не звертався до суду з клопотання про арешт тимчасово вилученого майно. Більше того в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова слідчого про визнання вилученого майна речовим доказом у справі.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України визначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ст. 169 ЦПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Нормою ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (захист власності), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» №30352/03 п.31 рішення від 06.11.2008, Суд наголошує таке. Перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном повинно бути «законним»: у п. 2 встановлено, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів». Крім того, принцип верховенства права одна з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції. Питання, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним (див.: п. 39 рішення від 9 червня 2005 р. № 68443/01 у справі «Бакланов проти Росії»; п. 33 рішення від 24 березня 2005 р. № 58254/00 у справі «Фрізен проти Росії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від у справі «Смірнов проти Росії» заява № 71362/01, п.57 рішення від 07.06.2008 Європейським Судом було висловлено правову позицію про те, що утримання владою речових доказів може виявитися необхідним в інтересах належного відправлення правосуддя, що є «правомірною метою» в «загальних інтересах» населення. При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.1.ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 304 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Тимчасове вилучення предмета схожого на ніж було здійснено 06.06.2019, протягом 48 годин після вилучення зазначено майна, ні слідчим, ні прокурором не заявлялося клопотання про його арешт.

Скарга подана до суду на бездіяльність слідчого 10.06.2019, тобто в строк передбачений згідно ст. 304 КПК України.

Відповідно до норм ч.ч.2, 3 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Таким чином, нормами КПК України не передбачено винесення ухвали про визнання незаконною бездіяльність слідчих Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, оскільки така ухвала не передбачена положеннями ст. 307 КПК України. В той же час слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги в частині зобов`язання повернення тимчасово вилученого майна, ножа, оскільки вилучене майно є тимчасово вилученим у розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України, так як доказів віднесення даного майна до предметів, які вилучені законом з обігу не надано, ніж не визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, арешт на тимчасово вилучене майно ухвалою слідчого судді не накладався, отже дане майно підлягає поверненню його власнику (володільцю).

Керуючись ст.ст. 16, 24, 26, 98 100,167-169,170-174, 236, 303 - 307, 309, 532, КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчих СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 негайно повернути тимчасово вилучене майно, вказане в протоколі обшуку від 06.06.2019, а саме ніж, його власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1