КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001697 від 16 травня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополя Автономної Республіки Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.153, ч.1 ст.263 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 захисника ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , на вирок Бородянського районного суду Київської області від 18 лютого 2019 року,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурора ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої захисника ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 лютого 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, і призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 і 2 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань визначено ОСОБА_7 за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, і виправдано його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, в якому він обвинувачується.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 18 травня 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_7 до строку покарання попереднє ув`язнення з 18 травня 2016 року по 18 лютого 2019 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди по 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривен, кожному.
В іншій частині позови ОСОБА_13 та ОСОБА_9 залишено без задоволення.
Вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат та судового збору.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в апеляційних скаргах просять оскаржуваний вирок суду в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України та ч.1 ст.263 КК України та призначення йому покарання скасувати. Ухвалити у цій частині вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.263 КК України, і виправдати на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення злочину. Вирок у частині виправдання ОСОБА_7 за ст.153 ч.3 КК України залишити без змін. Відмовити у задоволенні цивільних позовів та у стягненні судового збору.
Вважають оскаржуваний вирок суду в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України та ч.1 ст.263 КК України незаконним і необгрунтованим, оскільки висновки суду в цій частині обвинувачення ґрунтуються на припущеннях, не відповідають дійсним обставинам справи і зібраним у справі доказам, суперечать вимогам закону.
Зазначають, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 залишив поза увагою порушення закону при проведенні досудового слідства, зокрема: органами досудового розслідування не перевірені усі можливі версії подій, пов`язаних із завданням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 та настанням його смерті; не усунуто протиріччя між вказаними у обвинувальному акті та у висновку судово - медичного експерта обставинам завдання тілесних ушкоджень, особливо - у частині часу їх завдання; не спростована версія про одночасне заподіяння більшості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 , що виключає участь ОСОБА_7 у їх завданні за 1, 2.5, 3 доби до смерті ОСОБА_14 ; огляд трупа проведено з порушеним вимог ст.238 ч.1 КК України без участі судово - медичного експерта; при проведенні слідчого експерименту в порушення вимог ст.240 частин 2 і 3 КПК України були залучені оперативні працівники поліції (т.З а.с.109-111); не витребувані дані мобільних операторів по телефонам всіх можливих учасників подій щодо часу і місця телефонних з`єднань; не проведено судово - технічні експертизи по вилученим органом досудового слідства телефонах; підозра та обвинувачення грунтуються лише на припущеннях, які є суперечливими, не знайшли свого підтвердження в суді; допущена фальсифікація матеріалів кримінального провадження; отримані під час слідчого експерименту покази ОСОБА_7 спростовуються висновком судово - медичною експерта щодо часу завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 , підтверджують твердження обвинуваченого про самообмову цій частині, вимушений характер цих показів під незаконним примусом; відсутні перевірки визнавальних показів підозрюваного; не отримані результати розслідування по виділених у окреме провадження матеріалам досудового слідства (т.2 а.с.31-33); не перевірена інформація ОСОБА_7 про те, що у займаній ним квартирі незадовго до його вселення проживали квартиранти, від яких могли залишитись граната і амфетамін; порушено права на захист ОСОБА_7 - адвокат отримав доручення на участь у слідчих діях 18.05.2016 року о 03-35 (т.3 а.с.88), а прийняв участь у слідчих діях до того 18.05.2016 року о 01-00 (т.3 а.с.89), право на захист роз`яснене лише 18.05.2016 року з 16-05 до 16-10 (т.3 а.с.94).

Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Представник потерпілої ОСОБА_9 захисник ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок суду в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 153 КК України та вирішення цивільного позову скасувати. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 3 ст. 153 КК України (редакції № 2295-УІ від 01.06.2010) та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 15 років. Задовольнити цивільні позови потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_9 в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_7 на їх користь по 500 тисяч гривень кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині вирок залишити без зміни.
Не оспорюючи юридичну кваліфікацію кримінальних правопорушень, виду та розміру покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, вважає оскаржуваний вирок суду незаконним та необгрунтованим в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 153 КК України внаслідок неповноти судового розгляду, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а також внаслідок неправильності вирішення питання цивільних позовів через зменшення сум відшкодування моральної шкоди потерпілим.
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував зміни у законодавстві, які відбулися за час розгляду судом вказаного кримінального провадження та не зазначив у вироку редакцію статті 153 КК України, за якою він прийняв рішення про визнання ОСОБА_7 невинуватим.
Вважає, що ухвалюючи виправдувальний вирок на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд не надав належної правової оцінки висновку судово-медичної експертизи № 38 від 15 серпня 2016 року та поясненням судово медичного експерта ОСОБА_15 показав, що під час дослідження трупу малолітнього ОСОБА_14 , показанням обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_9 та даним слідчого експерименту, проведеного 19 травня 2016 року, допустивши істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вказує на допущену судом неповноту судового розгляду через необґрунтовану відмову в задоволенні клопотання про проведення повторної судово - медичної експертизи, яка могла усунути суперечності у питанні часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України
Також, вважає, що суд першої інстанції невірно визначив розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь потерпілих, не врахувавши глибину душевних страждань, що вони зазнали внаслідок дій ОСОБА_7 , які привели до настання смерті їх малолітнього сина.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 в поданій апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду в частині визнання ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, і виправдання скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 121,ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання: за ч. 3 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років, за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 та 2 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань визначити ОСОБА_7 за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вважає, що оскаржуваний вирок суду відносно ОСОБА_7 в частині визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, і виправдання його є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду.
Зазначає, що ухвалюючи виправдувальний вирок за ч. 3 ст. 153 КК України та посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, про те, що не доведено вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, суд не надав належної оцінки доказам, зокрема, висновку судово-медичної експертизи №38 від 17.05.2016 та показанням експерта ОСОБА_15 ..
Вважає, що в порушення вимог ст. 411 КПК України при винесенні вироку суд не зазначив чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші.

Як установлено судом, в грудні 2014 року, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись в м. Маріуполі Донецької області, придбав, отримавши у подарунок від невстановленої особи, ручну гранату Ф-1 із запалом до неї, що є стандартним промислово виготовленим корпусом ручної гранати Ф-1 зі стандартним промислово виготовленим уніфікованим запалом УЗРГ`М-2 і відноситься до боєприпасів та є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, всупереч Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, в редакції, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України №292 від 13 квітня 1999 року (з подальшими змінами), без передбаченого законом дозволу. Після цього, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, незаконно, без передбаченого законом дозволу, вчинив дії щодо переміщення придбаної гранати із запалом безпосередньо при собі, а саме транспортував їх в сумці на громадському транспорті до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до виявлення та вилучення їх в ході проведення огляду місця події 17 травня 2016 року працівниками Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

15 травня 2016 року, в період з 17-ї години 30 хвилин до 21-ї години, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи під дією психотропної речовини - амфетаміну, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до малолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який плакав та кликав свою маму, заважаючи ОСОБА_7 відпочивати, маючи умисел спричинити ОСОБА_14 тілесні ушкодження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілому декілька - не менше трьох ударів руками по голові, тулубу та кінцівкам, спричинивши ОСОБА_14 тілесні ушкодження, які складають єдиний комплекс внутрішньочерепної травми та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 00 годин 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин ОСОБА_14 помер від внутрішньомозкової травми у вигляді крововиливів під мозкові оболонки з розвитком набряку-набухання його тканини.

Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що 15 травня 2016 року в період часу з 17 години 30 хвилин по 21 годину 00 хвилин (більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено) він, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи під дією психотропної речовини - амфетаміну, умисно з метою насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, використав безпорадний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_14 , 2014 року народження, який внаслідок малолітнього віку не міг розуміти характеру та значення вчинюваних з ним дій та не міг чинити опір ОСОБА_7 , увів в анальний отвір ОСОБА_14 невстановлений сторонній предмет, таким способом задовольнивши власну статеву пристрасть, внаслідок чого спричинив малолітньому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді множинних крововиливів та розривів в області анального отвору, з переходом на слизову оболонку прямої кишки; крововиливів в жирову клітковину брижі кишківника та клітковину заочеревинного простору.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілої, доводи прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілої, які підтримали подані ними апеляційні скарги та заперечили проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши часткове дослідження доказів та обговоривши наведені у скаргах доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та придбання, носіння і зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу за наведених у вироку обставин відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та підтверджений зібраними у встановленому законом порядку доказами, які ретельно досліджено, належно оцінено судом та детально викладені у вироку.
На підтвердження встановлених фактичних обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано послався на:
- показання потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_9 і у них було двоє дітей: дочка ОСОБА_16 , 2007 року народження, та син ОСОБА_17 , 2014 року народження; у вересні 2015 року він посварився з дружиною і вони стали проживати окремо; через деякий час він дізнався, що дружина стала проживати з ОСОБА_7 в смт Коцюбинське; коли він іноді зустрічався з дітьми, то бачив, що ОСОБА_17 шкутильгає, а наступного разу бачив у нього гулю на лобі; 16 травня 2016 року йому повідомили про смерть сина; ОСОБА_9 йому розповідала, що син заснув і помер уві сні.
- показання потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що у вересні 2015 року вона посварилася зі своїм чоловіком ОСОБА_13 і вони стали проживати окремо, а, приблизно, через місяць вона познайомилась з ОСОБА_7 , з яким стала спільно проживати з лютого 2016 року в його квартирі в смт Коцюбинське; ОСОБА_7 неодноразово залишався з її сином ОСОБА_17 , гуляв з ним і був випадок коли після цього вона бачила у сина на лобі велику гулю, а іншого разу бачила, що син став шкутильгати, на що ОСОБА_7 пояснював, що ОСОБА_17 впав на ігровому майданчику; 13 травня 2016 року вона відвезла старшу дочку ОСОБА_16 до баби в м. Київ і того дня бачила у ОСОБА_17 невелику подряпину на лобі, на що обвинувачений пояснив, що дитина підсковзнулася; вдень 15 травня 2016 року обвинувачений став укладати ОСОБА_17 спати; коли вона переодягала сина, то ніяких тілесних ушкоджень у нього не бачила; приблизно, о 16-й годині 30 хвилин вони прокинулись, а через годину вона поїхала за дочкою в м. Київ; коли вона повернулась, приблизно, о 21-й годині 45 хвилин, то ОСОБА_7 був дуже веселий і дбайливий, він сказав, що вони з ОСОБА_17 гралися удвох і ОСОБА_17 заснув; вона заходила до дитини в кімнату син уві сні сопів, як зазвичай, близько до нього вона не підходила; після опівночі ОСОБА_7 пішов до знайомих за ковдрами, оскільки в них зламалося ліжко, а через годину - півтори він повернувся і приніс ковдри та дві пляшки пива; можливо після цього він іще виходив з дому; вранці ОСОБА_7 готував сніданок, розбудив ОСОБА_16 і вона пішла в школу; після 10-ї години вона (потерпіла) зайшла в кімнату, щоб розбудити ОСОБА_17 , він лежав на правому боці, тіло було холодне; викликали лікаря, яка повідомила, що дитина померла уві сні. Також потерпіла засвідчила, що раніше вона бачила в квартирі ОСОБА_7 , в комірчині, гранату темно зеленого кольору з рельєфним корпусом у формі кубиків і коли вона запитала у ОСОБА_7 про цей предмет, то він її заспокоїв, що граната є безпечною, але пообіцяв перекласти її в інше місце; поруч з цією гранатою був інший металевий предмет; за час спільного проживання ОСОБА_7 не проявляв агресії, при ній дитину не бив; вважала ОСОБА_7 винуватим у смерті її сина, оскільки в період з 17-ї години 30 хвилин до 21-ї години 45 хвилин, коли дитині були заподіяні смертельні тілесні ушкодження, обвинувачений знаходився з ним наодинці; випадків, що ОСОБА_17 потрапляв під автомобіль, не було; про вживання ОСОБА_7 амфетаміну їй нічого не відомо.
- показання як свідка ОСОБА_18 , 2007 року народження, яка пояснила, що, приблизно, три роки назад вона з матір`ю потерпілою ОСОБА_9 і молодшим братом ОСОБА_17 стала проживати в квартирі ОСОБА_7 в смт Коцюбинське; ОСОБА_7 ставився до них дуже добре, стосунки у них були дружні, але вона звернула увагу, що її брат ОСОБА_17 не хотів залишатись наодинці з обвинуваченим і завжди плакав; увечері, напередодні події, вона з мамою пізно повернулися в квартиру ОСОБА_7 , коли ОСОБА_17 вже спав, того дня він залишався з ОСОБА_7 ; після 23-ї години ОСОБА_7 провів її спати у кімнату, де вже спав її братик, при цьому присвічував ліхтариком; наступного ранку, приблизно, о 07-й годині 30 хвилин, ОСОБА_7 розбудив її в школу, він виглядав сердитим і, як їй здалося, затуляв собою ОСОБА_17 ; вдень вона дізналась про смерть брата.
- показання свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що увечері 15 травня 2016 року він разом зі своїм братом і ОСОБА_20 знаходився в своєму гаражі, вони грали в "кості", і до них прийшов ОСОБА_7 , який сказав, що йому потрібні ковдри, оскільки до нього хтось має приїхати; ОСОБА_20 запропонував свою допомогу і, приблизно, о 01-й годині ночі вони удвох пішли, а повернулися за годину - півтори, принесли пиво; приблизно, о 04-й годині ранку ОСОБА_7 від них пішов, а вдень стало відомо про смерть дитини.
- показання свідка ОСОБА_20 , згідно яких 15 травня 2016 року, приблизно, о 22-й годині 30 хвилин, він зайшов в гараж до братів Дітківських в смт Коцюбинське, а після 23-ї години туди ж прийшов ОСОБА_7 , який пояснив, що до нього хтось має приїхати і йому потрібні ковдри; приблизно, в 00 годин 30 хвилин удвох вони пішли до нього (свідка) додому, він дав обвинуваченому декілька ковдр, які вінзаніс до себе додому, після чого вони повернулися в гараж, де пили пиво, яке купив ОСОБА_7
- показання свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що увечері напередодні події він бачив свого сусіда ОСОБА_7 в гаражі біля будинку; обвинувачений чи то спав чи то був п`яний; перед цим ОСОБА_7 позичав ковдри у знайомого, оскільки до нього хтось мав приїхати; останнім часом до події ОСОБА_7 зловживав спиртними напоями, заходив до нього в нетверезому стані або на похмілля, виглядав засмученим, чого раніше він за обвинуваченим не помічав.
- показання свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що він працював консьєржем в будинку АДРЕСА_4 і 15 травня 2016 року, напередодні смерті дитини, бачив, що ОСОБА_7 виходив з під`їзду увечері, двічі, приблизно, о 21-й годині 30 хвилин і о 22-й годині 30 хвилин.
- показання свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що взимку 2015-2016 років його рідна сестра потерпіла ОСОБА_9 стала проживати з ОСОБА_7 і він (свідок) при зустрічах з племінником ОСОБА_17 бачив у нього синці під очима і на тілі, гулю на лобі, набряки на губах, і помітив, що дитина стала сторонитися чоловіків, зокрема, і його, і діда, хоча жив з ними з народження; 16 травня 2016 року йому повідомили про смерть дитини.
- показання свідка ОСОБА_24 , яка пояснила, що, приблизно, в лютому-березні 2016 року вона бачила у сина потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_17 на лобі гулю і хлопчик тоді шкутильгав, на що потерпіла пояснила, що дитина, нібито, впала; вона проживає по сусідству з матір`ю потерпілої, де раніше проживала сім`я потерпілої, часто бачила ОСОБА_17 , він був дуже енергійним, жвавим хлопчиком, але ніяких травм у нього вона раніше не помічала; 16 травня 2016 року вона дізналась, що ОСОБА_17 помер.
- показання свідка ОСОБА_25 , яка пояснила, що її онук ОСОБА_26 був жвавим хлопчиком, любив купатися, але з тих пір, як потерпілі стали проживати окремо, коли ОСОБА_17 приводили до неї в гості, то він боявся купатися, кричав, плакав, особливо, коли вона його мила в ділянці паху, він став неспокійно спати; одного разу вона бачила в нього на лобі над бровою синця; про те, що її невістка ОСОБА_9 останнім часом до смерті ОСОБА_17 проживала з іншим чоловіком їй не було відомо.
- показання свідка ОСОБА_27 , яка пояснила, що її подруга потерпіла ОСОБА_9 з лютого 2016 року проживала разом з дітьми у ОСОБА_7 в смт Коцюбинське і вона (свідок) неодноразово приїжджала до них в гості; одного разу в травні 2016 року вона бачила у сина потерпілої ОСОБА_17 гулю на лобі і маленьку подряпину від ока до скроні; потерпіла розповідала, що ОСОБА_7 добре ставиться до її дітей, постійно купав ОСОБА_17 і укладав його спати, але вважав його невихованим; по поведінці ОСОБА_17 в неї складалось враження, що дитина боїться ОСОБА_7 ; 16 травня 2016 року, коли вона дізналась про смерть ОСОБА_17 і приїхала в смт Коцюбинське, то ОСОБА_7 , на її думку, поводив себе неприродно і награно.
- показання свідка ОСОБА_28 , яка пояснила, що 16 травня 2016 року, приблизно, о 0910-й годині до Коцюбинської амбулаторії, де вона працювала лікарем, надійшло повідомлення по телефону про смерть дитини; коли вона прийшла на місце, то хлопчик лежав на ліжку, вкритий ковдрою, шкіра була бліда, губи синюшного кольору; вона лише помітила на ногах синці, ніяких інших тілесних ушкоджень, які б свідчили про насильницьку смерть, вона не виявила, а тому констатувала, що це раптова смерть, про що склала акт і залишила направлення на розтин, після чого пішла, не дочекавшись поліції; звернула увагу, що в квартирі було неохайно, постільна білизна несвіжа; у матері дитини була істерика, а обвинувачений поводив себе беземоційно неадекватно ситуації.
- дані довідки Коцюбинської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 29 березня 2017 року № 258, відповідно до якої 16 травня 2016 року за викликом на адресу: АДРЕСА_2 виїжджала лікар ОСОБА_28 , яка констатувала смерть дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_14 в Коцюбинській амбулаторії на обліку не перебував і батьки дитини за медичною допомогою раніше не звертались. (т.1, а.217)
- показання свідка ОСОБА_29 , яка пояснила, що вранці 16 травня 2016 року до Коцюбинської амбулаторії, де вона виконувала обов`язки завідувача, надійшло телефонне повідомлення про смерть дитини по АДРЕСА_4 і туди була направлена лікар ОСОБА_28 ; через деякий час ОСОБА_28 по телефону повідомила, що не може визначити час смерті, оскільки не виявила трупних плям, і що ймовірніший діагноз це синдром раптової смерті.
- показання свідка ОСОБА_30 , який пояснив, що після повідомлення про виявлення трупа дитини він, на той час - начальник Коцюбинського відділення поліції, негайно виїхав на місце події, його зустрів ОСОБА_7 , який заїкався, руки в нього тремтіли; на тілі дитини були видні синці і труп направили для проведення судово-медичної експертизи, а наступного дня їм повідомили, що смерть дитини є насильницькою, у зв`язку з чим було повторно проведено огляд місця події за згодою обвинуваченого; зі сміттєвих баків були вилучені простирадла; ОСОБА_7 добровільно став розповідати про насильницькі дії щодо дитини, через її гіперактивність; обвинувачений показав на куртку, в кишеню якої він поклав зуб, якого видавив у дитини.
- показання свідка ОСОБА_31 , який пояснив, що він, на час події - старший слідчий Ірпінського відділу поліції, 17 травня 2016 року проводив повторний огляд місця події за письмової згоди обвинуваченого; під час огляду були виявлені дитячі речі з плямами речовини бурого кольору, в кишені камуфляжного кітеля дитячий зуб, а також були виявлені: предмет, схожий на гранату, в комірчині і білий порошок, на смітнику виявили простирадла; ОСОБА_7 пояснював, що гранату привіз із зони АТО.
- показання свідка ОСОБА_32 , який пояснив, що після надходження від судово-медичного експерта інформації про виявлені на трупі дитини тілесні ушкодження він приймав участь у повторному огляді місця події квартири обвинуваченого, що проводився за згодою ОСОБА_7 ; під час огляду було виявлено, зокрема, дитячий зуб, гранату зеленого кольору і порошкоподібну речовину.
- показання свідка ОСОБА_33 , який пояснив, що він, як оперуповноважений Ірпінського відділу поліції, приймав участь в огляді місця події в смт Коцюбинське, коли були виявлені зазначені в протоколі огляду речі.
- дані копії свідоцтва про народження, згідно з якими ОСОБА_14 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 ; його батьки: ОСОБА_13 і ОСОБА_9 . (т.3, а.8)
- дані листа головного лікаря філії "Вишгородська станція екстреної медичної допомоги" від 28 березня 2017 року № 90, згідно з якими 16 травня 2016 року о 10-й годині 40 хвилин Пунктом постійного базування бригад ЕМД смт Коцюбинське було зареєстровано звернення з приводом до виклику "померла дитина"; інформацію про виклик було передано за належністю до Ірпінського відділу поліції та поліклініки смт Коцюбинське. (т.3, а.234)
- дані інформації чергової частини Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області від 16 травня 2016 року, згідно з якими фельдшер екстреної медичної допомоги на лінію служби "102" повідомив, що о 10-й годині 40 хвилин чоловік повідомив, що протягом ночі в АДРЕСА_2 померло дворічне дитя ОСОБА_14 . (т.2, а.34)
- дані копії акту констатації смерті № 01 від 16 травня 2016 року, складеного лікарем ОСОБА_28 , згідно з якими на момент огляду трупа дитини ОСОБА_14 трупні плями були відсутні. (т.2, а.53)
- дані протоколу огляду місця події, проведеного 16 травня 2016 року з 12-ї години 20 хвилин до 13-ї години 20 хвилин в однокімнатній квартирі АДРЕСА_3 , згідно з якими в кімнаті на дивані знаходиться труп дитини, який лежить на правому боці; з ротової порожнини виходить слина з плямами бурого кольору, такі ж плями бурого кольору є на подушці; на лобовій частині голови під правим оком є подряпини; на обличчі є синці; на тулубі, в ділянці попереку, є подряпини, на тілі є трупні плями. (т.2, а.35-52)
- дані копій лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 38 від 17 травня 2016 року, згідно з якими ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті ушкодження тупим предметом. (т.2, а.54)
- дані протоколу огляду трупа дитини ОСОБА_14 від 17 травня 2016 року, проведеного в патологоанатомічному відділенні Київської обласної клінічної лікарні, відповідно до якого, в лобній області зліва є синьо-фіолетовий синець та садно, крововилив, який розповсюджується на лобну та тім`яну області, наявна травматична ампутація другого різця зліва на нижній щелепі з крововиливом в лунці; на трупі наявний перелом правої ключиці з крововиливом в м`які тканини; на животі справа та зліва в нижній його третині є численні синці та на фоні одного з них, з лівої сторони, наявне садно у формі півмісяця; на верхній поверхні члена, біля основи, наявне дрібне садно, а на нижній поверхні крайньої плоті наявний крововилив; на спині трупа наявні численні синці, а по проекції хребта, в області попереку, наявні ділянки підсихання; по всій поверхні тіла та кінцівок наявні численні синці різного часу давності; навколо анального отвору наявний обширний крововилив з численними розривами перехідного епітелію з розповсюдженням на слизову оболонку; в поперековій області, справа та зліва в проекції клубової кістки, наявні симетричні, виражені синці. (т.2, а.55-74)
- дані протоколу огляду від 20 травня 2016 року, відповідно до якого в приміщенні моргу патологоанатомічного відділення Київської обласної клінічної лікарні було вилучено одяг дитини ОСОБА_14 та подушку з плямами бурого кольору. (т.2, а.136-138)
- дані письмової заяви ОСОБА_7 від 17 травня 2016 року, відповідно до якої він надає дозвіл працівникам поліції Ірпінського відділу поліції провести огляд за місцем його мешкання в АДРЕСА_2 . (т.2, а.75)
- дані протоколу огляду місця події, проведеного з 19-ї години 20 хвилин 17 травня 2016 року до 01-ї години 15 хвилин 18 травня 2016 року, в квартирі АДРЕСА_3 , відповідно в якому детально викладено обстановку в квартирі та виявлення обстановки. (т.2, а.76-132)
- дані висновку судово-медичної експертизи № 38 від 15 серпня 2016 року (висновки № 78-мк, № 1473, № 1474, № 674), відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 виявлено: а) численні синці, садна та садна на фоні синців в лобній області, в виличних областях, на верхній повіці правого ока, на верхній губі, в скроневих та виличних областях, на правих щоці та вушній раковині; крововиливи в м`яких тканинах в області ушкоджень, найбільш виражені в лівій лобній та правій лобній з переходом на праву тім`яну області; субдуральна гематома справа, об`ємом біля 30-35 см. куб; дифузний субарахноідальний крововилив під м`які мозкові оболонки на всьому протязі правої та лівої півкуль головного мозку; б) травматична ампутація 2-го зуба зліва на нижній щелепі; травматичні сколи коронки 2-го зуба зліва на верхній щелепі; в) численні синці та садна на передній поверхні грудної клітки, на правій та лівій бокових поверхнях живота, в лівій клубовій області, синці на статевому члені; крововиливи в м`яких тканинах в області ушкоджень; множинні крововиливи та розриви в області анального отвору, з переходом на слизову оболонку прямої кишки; крововиливи в жирову клітковину брижі кишківника та клітковину заочеревинного простору; г) перелом правої ключиці, з крововиливами в м`яких тканинах; д) синці на грудній клітці по центру, на внутрішній поверхні лівого стегна, на задній поверхні лівого передпліччя; відповідно їм крововиливи в м`які тканини; е) садна та синці на правій боковій поверхні живота, на задній поверхні грудної клітки в середній та нижній третинах, на задній поверхні правого плеча з переходом на передпліччя, на внутрішній поверхні лівого стегна, на зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, на правому та лівому колінах, в області зовнішньої кісточки лівої гомілки; відповідно їм крововиливи в м`які тканини.
Вказані в пункті а) ушкодження складають єдиний комплекс внутрішньочерепної травми, що утворилась від дії тупого (-их) предмету (-ів), індивідуальні особливості яких не відобразились, в період часу, що міг складати не менше 8-12 годин та не більше 1,5-3 доби до смерті (за даними судово-медичного та судово-гістологічного досліджень, де враховані їхній характер, макроскопічні та анатомо-морфологічні особливості), має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті; враховуючи характер та особливості даної внутрішньомозкової травми, здатність до активних дій після заподіяння тілесних ушкоджень не виключається.
Ушкодження, що описані в пунктах б), в), утворились від дії тупих предметів, індивідуальні ознаки яких не відобразились, приблизно, за 1-3 доби до смерті, мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Ушкодження, що описані у пункті д), утворились від дії тупих предметів, індивідуальні ознаки яких не відобразились, незадовго до смерті (до 40 хвилин), мають ознаки легких тілесних ушкоджень та з настанням смерті не пов`язані.
Описаний в пункті г) перелом правої ключиці утворився від дії тупого предмету, біля 2,5-3 діб до смерті, має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості та в причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває.
Ушкодження, що описані в пункті е), утворились від дії тупих предметів біля 5-7 діб до смерті, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку з її настанням не перебувають.
Смерть ОСОБА_14 настала від внутрішньомозкової травми, у вигляді крововиливів під мозкові оболонки, з розвитком набряку-набухання його тканини, на що вказують описані в пункті а) ушкодження.
Беручи до уваги вираженість трупних змін, а саме трупне охолодження, ступінь трупного заклякання, динаміку відновлення трупних плям, вираженість гнилісних змін, смерть ОСОБА_14 настала біля 26-36 годин до проведення даного дослідження в морзі. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 морфологічних проявів захворювань, що могли б вплинути на його смерть, виявлено не було. (т.2, а.157-169)
- дані висновку судово-медичної експертизи № 9/38-ВЕ від 22 вересня 2016 року, відповідно до якого характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_14 ушкоджень голови у вигляді саден та синців на обличчі та волосистій частині голови, а також механізм утворення внутрішньочерепної травми, утворення їх можливе внаслідок ударів руками і ногами, а виникнення в результаті падіння з висоти власного зросту малоймовірне; беручи до уваги характер та морфологію внутрішньочерепної травми, виявленої при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 і дані судово-медичного гістологічного дослідження, після її спричинення до настання смерті могло пройти не менше 8-12 годин та не більше 1,5-3-х діб; при цьому не виключено, що при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_14 міг би залишитися живим. (т.3, а.77-80)
- показання судово-медичного експерта ОСОБА_15 , яка підтвердила правильність цих висновків, зазначивши, що тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_14 , утворилися в різний час, вони не є характерними для утворення в результаті дорожньо-транспортної пригоди або падіння з висоти власного зросту; ушкодження голови, що в своїй сукупності мали наслідком настання смерті дитини, утворились від ударів, не виключено і долонею руки, в напрямку з переду назад; частина ушкоджень, які призвели до черепно-мозкової травми і мали наслідком смерть ОСОБА_14 , були заподіяні саме в період часу за 8-12 годин до настання смерті дитини; судово-медичне дослідження трупа ОСОБА_14 вона розпочала 17 травня 2016 року о 12-й годині.
- дані протоколу проведення слідчого експерименту і відтвореного в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту від 19 травня 2016 року, проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_7 в присутності захисника адвоката ОСОБА_34 , відповідно до якого 19 травня 2016 року ОСОБА_7 , як підозрюваний, на місці події в квартирі АДРЕСА_3 детально показав, як він 15 травня 2016 року, в період, приблизно, з 18-ї години до 21-ї години 20 хвилин, залишився в квартирі наодинці з малолітнім ОСОБА_14 і, коли дитина стала плакати та капризувати, він, спочатку, в коридорі вдарив її рукою в ділянку грудної клітини, від чого дитина впала на підлогу; після того, як вони перейшли в кімнату і ОСОБА_14 стояв біля дивану та знову став плакати і капризувати, він ( ОСОБА_7 ) долонею правої руки вдарив його по голові у ліву верхню частину, від чого дитина знову впала; при цьому ОСОБА_7 продемонстрував як він наносив удари; потім ОСОБА_7 показав як він затуляв ОСОБА_14 рота долонею руки, а коли на губах дитини з`явилася кров, то він взяв у ванній кімнаті ганчірку частину простирадла і витер кров; після того ОСОБА_7 продемонстрував як він став підкидати дитину на руках; коли потерпілий ОСОБА_14 став засипати на іграшковому автомобілі, то він його підняв за одну руку і поклав в цій же кімнаті на диван спати; свої дії ОСОБА_7 пояснював тим, що того дня, приблизно, опівдні, він вживав амфетамін, вдихаючи його через ніс, а потім іще вживав горілку; при цьому ОСОБА_7 показував де зберігав амфетамін на кухні, на холодильнику, та пояснив, що придбав його, замовивши через Інтернет і отримавши в так званій "закладці"; також ОСОБА_7 показав, де він зберігав гранату Ф-1, яку привіз в грудні 2014 року з м. Маріуполя, - на одній з нижніх полиць в комірчині, а після того як цю гранату виявила ОСОБА_9 , то вона її переклала на верхню полицю; дві складові частини гранати були обгорнуті білим папером. Як убачається з відтвореного відеозапису, під час проведення слідчого експерименту був присутній захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_35 , який контролював хід слідчої дії, і наполіг на її припиненні, коли ОСОБА_7 поскаржився на стомленість і погане самопочуття. (т.3, а.109-111, 211)
- показання свідка ОСОБА_36 , який пояснив що він, як понятий, був присутній при проведенні слідчого експерименту за участі обвинуваченого; в квартирі були присутні, крім двох понятих і обвинуваченого, також захисник, слідчий, працівник прокуратури та інші працівники правоохоронних органів; ОСОБА_7 розповідав, що коли він один залишився з дитиною, то вона стала капризувати, а тому він, знаходячись в коридорі, вдарив хлопчика рукою; обвинувачений продемонстрував, як він наніс удар в грудну клітину і як він в спальній кімнаті затуляв дитині рота; також обвинувачений розповідав, що, коли дитина не могла сходити в туалет, то він, щоб допомогти, змазав маслом огірок, якого взяв у холодильнику, і застромив його дитині в задній прохід; він (свідок) під час слідчої дії постійно знаходився біля обвинуваченого; ніякого тиску щодо обвинуваченого не було, адвокат був поруч і надавав обвинуваченому допомогу.
- показання свідка ОСОБА_37 , який пояснив що він був присутній при проведенні слідчого експерименту в квартирі обвинуваченого, як понятий; ОСОБА_7 добровільно розповідав про події, зокрема про те, як він взяв з холодильника огірок і встромив його дитині в анальний отвір; ніяких скарг обвинувачений під час слідчого експерименту не висловлював, при цьому був присутній адвокат.
- показання свідка ОСОБА_38 , який пояснив, що на момент події він працював на посаді начальника Ірпінського відділу поліції і був присутній при проведенні слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 ; ніякого тиску і будь-яких недозволених методів щодо обвинуваченого тоді не застосовували, ОСОБА_7 давав пояснення добровільно; під час огляду квартири обвинуваченого було виявлено гранату Ф-1.
- дані протоколу отримання зразків для експертизи від 17 травня 2016 року, відповідно до якогоу ОСОБА_7 відібрані зразки нігтів правої та лівої рук, зразки волосся, зразки слини і змиви з правої та лівої рук. (т.2, а.173-174)
- дані протоколу отримання зразків для експертизи від 17 травня 2016 року, згідно з яким у потерпілої ОСОБА_9 відібрані зразки слини, зрізів нігтів, змиви з рук та з під нігтів і волосся з голови. (т.2, а.178)
- дані висновку судово-медичної експертизи № 85 від 08 червня 2016 року, відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук ОСОБА_9 кров та епітеліальні клітини, придатні для цитологічного дослідження, не знайдені. (т.2, а.193-195)
- дані висновку судово-медичної експертизи № 132 від 12 липня 2016 року, відповідно до якого на фрагменті тканини і чоловічих трусах, вилучених при огляді місця події, виявлена кров, яка може походити від ОСОБА_14 (т.2, а.203-204)
- дані висновку судово-медичної експертизи № 133 від 14 липня 2016 року, згідно з яким на простирадлі, вилученому при огляді місця події, виявлена кров, яка може походити від ОСОБА_14 (т.2, а.208-209)
- дані висновку судово-медичної експертизи № 130 від 06 липня 2016 року, відповідно до якого на рушнику синього кольору, вилученому при огляді місця події, виявлена кров, яка може походити від ОСОБА_14 (т.2, а.213-214)
- дані висновку судово-медичної експертизи № 84 від 06 червня 2016 року, відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні ножа, вилученого при огляді місця події, кров та клітинні елементи біологічного походження не знайдені. (т.2, а.218-220)
- дані висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/6-01/626 від 25 серпня 2016 року, відповідно до якого на зрізах нігтів правої руки ОСОБА_14 виявлена кров людини та клітини з ядрами, а на зрізах нігтів лівої руки ОСОБА_14 виявлено клітини з ядрами, генетичні ознаки яких збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_14 ; походження цих слідів крові та клітин від ОСОБА_7 виключається. (т.3, а.15-21)
- дані висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/6-01/755 від 25 серпня 2016 року, відповідно до якого генетичні ознаки дослідженого зуба людини збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_14 (т.3, а.27-31)
- дані висновку судово-медичної експертизи № 129 від 02 липня 2016 року, відповідно до якого у змивах з рук ОСОБА_7 , вилучених на ватні тампони гігієнічних паличок, кров не виявлена. (т.3, а.34)
- дані висновку судово-медичної експертизи № 131 від 08 липня 2016 року, відповідно до якого на тенісках, вилучених при огляді місця події, кров не виявлена. (т.3, а.74)
- дані висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/6-01/628 від 25 серпня 2016 року, відповідно до якого на зрізах нігтів правої та лівої рук ОСОБА_7 виявлені клітини, генетичні ознаки яких є змішаними і містять генетичні ознаки зразка крові малолітнього потерпілого ОСОБА_14 та зразка крові обвинуваченого ОСОБА_7 (т.3, а.39-46)
- дані висновку судово-хімічної експертизи № 19/7-02/514 від 16 червня 2016 року, відповідно до якого вилучена під час огляду місця події 17 травня 2016 року в АДРЕСА_2 порошкоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін масою 0,0077 грама. (т.3, а.83-87)
- дані довідки Центральної поліклініки МВС України від 15 грудня 2017 року № 33/3-982 та витягу з амбулаторної карти № 5156/033, згідно з якими ОСОБА_7 11 травня 2016 року звертався за медичною допомогою до лікаря-уролога зазначеної поліклініки, йому видано лікарняний лист з 11 по 14 травня 2016 року і продовжено лікарняний з 15 по 18 травня 2016 року. (т.4, а.161, 173)
- дані довідки, виданої лікарем травмпункту Ірпінської ЦМЛ, від 18 травня 2016 року, згідно з якою на момент огляду ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у нього не виявлено, проте встановлено стан сп`яніння внаслідок вживання марихуани (огляд, SNIPER). (т.3, а.151)
- дані висновку судової вибухо-технічної експертизи № 18-ВТ від 19 травня 2016 року, відповідно до якого об`єкти, вилучені в ході огляду місця події в АДРЕСА_2 , є, відповідно, стандартним, промислово виготовленим уніфікованим запалом УЗРГМ-2 та стандартним, промислово виготовленим корпусом ручної гранати Ф-1, які при поєднанні в єдину конструкцію, що передбачено їх конструктивними особливостями, представляють собою ручну оборонну осколкову гранату Ф-1, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до боєприпасів. (т.2, а.184-190)
- інформацію Департаменту внутрішнього аудиту МВС України від 27 липня 2018 року № 17/3, відповідно до якої головний спеціаліст ДВА ОСОБА_7 направлявся в м. Маріуполь для здійснення позапланової перевірки з 09 по 24 грудня 2014 року. (т.5, а.127)
Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достовірними.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а відтак підстав визнати їх недопустимими не встановлено.

Показання потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та свідків суд обґрунтовано взяв до уваги, оскільки вони є послідовними, логічними та узгоджуються з іншими доказами у справі.

Доводи захисника та обвинуваченого в апеляційних скаргах про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за вказаними обставини, є не обґрунтованими та спростовуються наведеними у вироку доказами.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 дотримався вимоги кримінального процесуального закону.

Органами досудового розслідування перевірено усі можливі версії подій, пов`язаних із завданням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 та настання його смерті.

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про те, що огляд трупа проведено з порушенням вимог ст. 238 ч. 1 КК України без участі медичного експерта спростовуються копією акту констатації смерті № 01 від 16 травня 2016 року, складеного лікарем ОСОБА_28 (т. 2, а. 53) та протоколом огляду трупа від 17 травня 2016 року (т.2, а. 55-74).

Не є підставою для скасування вироку твердження апелянтів про те, що в порушення вимог ст. 204 ч.ч. 2,3 КПК України, при проведенні слідчого експерименту залучено оперативних працівників поліції, оскільки вказаною нормою закону чітко не заборонено участь оперативних працівників при проведенні слідчого експерименту.

Безпідставними колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг з приводу того, що підозра та обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтується на припущеннях, які є суперечливими. Вказане твердження спростовується матеріалами кримінального провадження, які дослідженні та перевірені місцевим судом.

Надуманими є твердження на допущену фальсифікацію матеріалів кримінального провадження, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначеного захисником та обвинуваченим не надано.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом не перевірена інформація ОСОБА_7 про те, що у займаній ним квартирі незадовго до його вселення проживали квартиранти, від яких могли залишитися граната і амфетамін, є голослівними, оскільки нічим не підтверджуються, а тому і не перевірена місцевим судом.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 , в яких він заперечує свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч. 1 ст. 263 КК України, спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності, у тому числі показаннями потерпілих.

Не знайшло свого підтвердження посилання в апеляційних скаргах щодо порушеного права на захист обвинуваченого, всупереч доводам сторони захисту обвинуваченого.

Рішення суду відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, в його основу покладені висновки, що ґрунтуються на достовірних доказах, досліджених безпосередньо під час судового розгляді.

Крім того, відповідно до довідки, виданої лікарем травмпункту Ірпінської ЦМЛ, від 18 травня 2016 року, на момент огляду ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у нього не виявлено.

Відповідно до листа начальника Київського СІЗО від 12 вересня 2016 року, ОСОБА_7 по прибуттю до слідчого ізолятора 20 травня 2016 року пройшов первинний медичний огляд, під час якого виказував скарги на головний біль; загальний стан був задовільний; при тілесному огляді ушкоджень не виявлено; з моменту надходження до установи він знаходився під динамічним наглядом корпусного фельдшера та лікарів медичної частини установи з діагнозом: хронічний гастрит, дискінезія жовчновивідних шляхів; періодично при зверненні отримував лікування амбулаторно; стан здоров`я задовільний.

Згідно з копією постанови слідчого в особливо важливих справах прокуратури Київської області від 15 грудня 2017 року, кримінальне провадження, розпочате за заявою ОСОБА_7 про застосування щодо нього фізичного та психічного насильства і примушування давати зізнавальні показання, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_39 , ОСОБА_30 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. (т.5, а.143-145)

Викладені докази спростовують доводи сторони захисту про вимушеність поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту внаслідок неправомірних дій працівників правоохоронних органів, про що зазначив суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при проведенні пред`явлення потерпілим для впізнання підозрюваного не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення є намаганням уникнути відповідальності.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентними судом згідно з нормами матеріального права та дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, з наведенням мотивів та підстав його ухвалення.

За змістом п.1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані належним чином, оскільки вирок, зокрема, в частині визнання ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.153 КК України та виправдання у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, з чим не погоджується прокурор та представник потерпілої ОСОБА_9 в апеляційних скаргах, ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені наведеними у ньому доказами, що були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також з наведенням достатніх мотивів та підстав ухвалення даного вироку.

Як зазначено у вироку суду, стороною обвинувачення ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що15 травня 2016 року, в період часу з 17-ї години 30 хвилин по 21 годину 00 хвилин (більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи під дією психотропної речовини - амфетаміну, умисно з метою насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, використав безпорадний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_14 , 2014 року народження, який внаслідок малолітнього віку не міг розуміти характеру та значення вчинюваних з ним дій, та не міг чинити опір ОСОБА_7 , увів в анальний отвір ОСОБА_14 невстановлений сторонній предмет, таким способом задовольнивши власну статеву пристрасть, внаслідок чого спричинив малолітньому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді множинних крововиливів та розривів в області анального отвору, з переходом на слизову оболонку прямої кишки, крововиливів в жирову клітковину брижі кишківника та клітковину заочеревинного простору.

Вказані дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 3 ст. 153 КК України, як задоволення статевої пристрасті неприроднім способом з виростанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітнього.

Як убачається з матеріалів судового провадження, судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку досліджено надані стороною обвинувачення докази, зокрема:
- дані висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/6-01/627 від 25 серпня 2016 року, відповідно до якого на мазках з ротової порожнини та з анального отвору ОСОБА_14 сперма не виявлена, а виявлено клітини з ядрами, генетичні ознаки яких збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_14 ; походження цих клітин від підозрюваного ОСОБА_7 виключається. (т.3, а.52-58);
- дані висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/6-01/629 від 25 серпня 2016 року, відповідно до якого на представленій на дослідження пелюшці, памперсі, подушці, кофті, шкарпетках та шортах слідів сперми не виявлено. (т.3, а.63-70);
- дані висновку судово-медичної експертизи № 5 від 01 червня 2016 року, відповідно до якого при судово-медичному обстеженні ОСОБА_7 яких-небудь тілесних пошкоджень на тілі, а також пошкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів не виявлено; при судово-цитологічному дослідженні мазків-відбитків та змивів зі статевого органу ОСОБА_7 крові та елементів калових мас не знайдено. (т.3, а.136-137);
- дані висновку судово-медичної експертизи № 38 від 15 серпня 2016 року і показань в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_15 , відповідно до яких тілесні ушкодження, виявлені в ділянці анального отвору ОСОБА_14 , могли утворитись за 1-3 доби до настання смерті дитини, тобто в період коли ОСОБА_7 не знаходився наодинці з дитиною.
Стороною обвинувачення ОСОБА_7 ставиться у вину вчинення цього злочину, зокрема заподіяння тілесних ушкоджень в ділянці анального отвору 15 травня 2016 року в період часу з 17-ї години 30 хвилин по 21 годину, тобто значно пізніше ніж коли зазначені ушкодження в ділянці анального отвору ОСОБА_14 об`єктивно могли бути утворені.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що будь-яких належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_7 15 травня 2016 року, в період часу з 17-ї години 30 хвилин до 21-ї години дій, які йому інкримінувалися органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 153 КК України, на підтвердження висунутого обвинувачення під час судового розгляду не надано.

Згідно положень ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Крім того, пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

За таких обставин колегія суддів уважає, що судом першої інстанції при ухваленні вироку в частині виправдання обвинуваченого дотримано вимоги кримінального процесуального закону, а тому відсутні підстави для його скасування, як про це вимагають в апеляційних скаргах прокурор та представник потерпілої.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу часткового задоволення цивільних позовів потерпілих, зважаючи на характер і конкретні обставини злочину, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 , глибину душевних страждань потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_9 , а також їхню поведінку щодо забезпечення безпечних умов проживання дитини, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а тому доводи апеляційної скарги представника потерпілої в цій частині є необґрунтованими.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, вчинив відносно малолітнього і в стані, викликаному вживанням психотропних речовин, що обтяжує йому покарання, обставин, що пом`якшують покарання не встановлено.
Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, що є необхідним для його виправлення та перевиховання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку суду колегією суддів не встановлено і в апеляційних скаргах не наведено.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що подані апеляційні скарги слід залишити без задоволення.
Разом з тим, судом при зарахуванні ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення, не враховано положення закону щодо дати набрання вироку законної сили. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 400, ч. 2 ст. 532 КПК України, - вирок суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», обвинуваченим слід зарахувати один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, - з дня затримання особи по день набрання вироком законної сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду слід змінити в частині застосування положень ч.5 ст.72 КК України, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_7 з 18 травня 2016 року по день набрання вироком законної сили - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 425 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_9 захисника ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 18 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 , - змінити в частині обчислення строку відбування покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) термін попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 18 травня 2016 року по день набрання вироком законної сили включно, зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі кожному.

У решті вирок Бородянського районного суду Київської області від 18 лютого 2019 року суду, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3