Справа № 168/196/19
Провадження № 1-кп/169/77/19
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, у відповідності до статті 89 КК України несудимого,
у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 263, частиною другою статті 15, частиною другою статті 263 КК України, з угодою про визнання винуватості,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим слідством встановлено, що 21 січня 2019 року ОСОБА_5 , всупереч вимогам пункту «а» Додатку № 2 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року № 2471-XII, пунктів 2, 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, переніс, тримаючи при собі, багнет магазинної гвинтівки системи Мосіна зразка 1891/1930 років (СССР).

Так, у період з червня до серпня 2018 року, точної дати та години не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись у кварталі 38 виділу 16 Дубечненського лісництва Державного підприємства «Старовижівський лісгосп», поблизу с. Залюття Старовижівського району Волинської області, знайшов багнет, який переніс при собі до місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу у приміщенні гаража за вищевказаною адресою. Після цього, 21 січня 2019 року у ранкову пору доби ОСОБА_5 , зайшовши у приміщення вищевказаного гаража і взявши зазначений багнет, якого попередньо обмотав газетою, та тримаючи його у руці, вийшов з території подвір`я, і помістивши багнет у рюкзак брата ОСОБА_6 та постійно тримаючи його у руках, переніс до зупинки громадського транспорту в с. Залюття Старовижівського району Волинської області, після чого сів у маршрутне таксі та тримаючи при собі рюкзак з багнетом, діючи з прямим умислом, перевіз його до автобусної станції в смт Стара Вижівка Старовижівського району Волинської області. В подальшому, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, переніс при собі рюкзак, у якому знаходився багнет, на АДРЕСА_2 , до кафе «Чайна Країна», де вказаний багнет був виявлений працівниками поліції.

Вищевказаний багнет, згідно висновку експерта від 18 лютого 2019 року № 46, відноситься до клинкової холодної зброї без руків`я колючої дії та є багнетом моделі 2 7, 62 - мм магазинної гвинтівки системи Мосіна зразка 1891/1930 років (СССР), виготовлений промисловим способом.

Крім цього, 18 січня 2019 року приблизно о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись у житловому будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок збуту багнета, користуючись мобільним телефоном, розмістив на сайті «OLX.UA» (https://wwww.olx.ua), мережі Інтернет оголошення про збут багнета, зазначивши свій контактний номер телефону оператора мобільного зв`язку Приватного акціонерного товариства «Київстар» НОМЕР_1 . Після цього, продовжуючи свою протиправну діяльність, маючи намір на збут іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, 21 січня 2019 року у ранкову пору доби, точної години не встановлено, переніс при собі з метою збуту багнет, який знаходився у рюкзаку, згідно досягнутої раніше домовленості за зверненням покупця за вказаним вище номером мобільного телефону, на площу Миру, 1 «в», що в смт Стара Вижівка Старовижівського району Волинської області, до кафе «Чайна Країна».

Тобто, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки під час збуту вищевказаного багнета, який згідно висновку експерта від 18 лютого 2019 року № 46 відноситься до клинкової холодної зброї без руків`я колючої дії та є багнетом моделі 2 7, 62 - мм магазинної гвинтівки системи Мосіна зразка 1891/1930 років (СССР), виготовлений промисловим способом, його дії були припинені працівниками поліції.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у носінні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 263 КК України, а своїми умисними діями, що виразилися у закінченому замаху на збут іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 15, частиною другою статті 263 КК України.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 02 березня 2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 263 КК України, а 15 березня 2019 року - про зміну раніше повідомленої підозри, а саме, про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 263, частиною другою статті 15, частиною другою статті 263 КК України.

15 березня 2019 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , у вказаному кримінальному провадженні на підставі статей 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 263, частиною другою статті 15, частиною другою статті 263 КК України. Сторони узгодили, що покарання підозрюваному ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 263 КК України, призначається у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 263 КК України, - у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначається остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; підозрюваний ОСОБА_5 погоджується з таким видом і мірою покарання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Слідчим 15 березня 2019 року складено обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який тоді ж затверджено прокурором та надіслано до суду разом із угодою.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов висновку, що угода може бути затверджена з таких мотивів.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин 2, 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 5 статті 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до частини 3 статті 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у вказаному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян передбачені відповідно санкціями частини другої статті 263 КК України та частини другої статті 15, частини другої статті 263 КК України. Передбачено статтею 70 КК України й призначення за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточного покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Вимоги пункту 9 частини 2 статті 52 КПК України щодо обов`язкової участі захисника у разі укладення угоди про визнання винуватості дотримані.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде йому призначено у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто, є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим відсутні чи останній немає можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_5 .

Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність у цьому випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи холодної зброї від 18 лютого 2019 року № 46, становлять 1144 гривні 00 копійок та підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 472 - 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 березня 2019 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 263, частиною другою статті 15, частиною другою статті 263 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання: - за частиною другою статті 263 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме, в розмірі 850.00 (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок);

- за частиною другою статті 15, частиною другою статті 263 КК України - у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме, в розмірі 680.00 (шістсот вісімдесят гривень 00 копійок).

На підставі статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме, в розмірі 850.00 (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Речовий доказ, а саме, багнет, який поміщений у полімерний пакет чорного кольору, та який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи холодної зброї в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири гривні 00 копійок).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий