Справа № 373/1680/19
УХВАЛА

про арешт майна

30 вересня 2019 року Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , представника адвоката ОСОБА_4 , секретаря судових засідань ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому клопотання старшого слідчого СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, капітана поліції ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000434 від 27 вересня 2019 року, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даному матеріалу,

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2019 року в ході огляду екіпажом ГРПП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , виявлено ознаки заміни ідентифікаційного номера шасі (кузова, рами) шляхом вварювання таблички із зазначенням номера шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який відповідає зазначеному номеру шасі у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , відомості про що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення за ст. 290 КК України. Кримінальному провадженню присвоєно № 0000434.

Під час огляду місця події автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 було вилучено та постановою слідчого визнано речовими доказами.

Оскільки автомобіль марки «Volkswagen Passat» має ознаки заміни ідентифікаційного номера шасі (кузова, рами), його номер співпадає з номером, зазначеним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, дослідженню підлягає і воно.

З метою збереження речових доказів, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно, оскільки вказані речі зберігають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та будуть використані, як речові докази у кримінальному провадженні.

Розгляд клопотання проводиться відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_2 клопотання підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що є необхідність призначення експертизи для підтвердження чи спростування наявності ознак підробки. Для цього необхідно забезпечити схоронність вилученого автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зважаючи на можливість його відчуження чи переміщення. Автомобіль на зараз знаходиться на штрафмайданчику в м. Переяслав-Хмельницький по вул. Лагерній, 44.

Власник майна ОСОБА_3 зазначив, що купив автомобіль в місті Бровари. Перед купівлею автомобіль був оглянутий експертом, який не знайшов будь-яких підробок. За час експлуатації автомобіля нікому його не відчужував, ДТП за участю автомобіля не було.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 зазначив, що номер шасі (кузова, рами) на автомобілі ОСОБА_3 мається в 4 місцях і скрізь він ідентичний. Разом з тим, вони ні в якому разі не заперечують проти проведення відповідних експертиз для підтвердження чи спростування існування його підробок. Просить передати автомобіль на відповідальне зберігання власнику для більшої схоронності.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, встановлено наступне.

Відповідно до ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює повноваження щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Отже, слідчим ОСОБА_2 під час проведення огляду місця події 26 вересня 2019 року у період часу з 09 год. 00 хв. до 19 год. 25 хв. було вилучено автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , про що складено протокол про тимчасове вилучення транспортних засобів.

27 вересня 2019 року (наступний робочий день) слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 цього Кодексу, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод захист кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 року) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З врахуванням вищезазначеного, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, зважаючи на кваліфікацію кримінального правопорушення, необхідність призначення експертизи, проведення яких неможливо без вилучених речей, вважаю, що воно підлягає задоволенню, оскільки прокурором доведено наявність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна на підставі пункту 1 частини другої статті 170 КПК України. Вилучене майно має ознаки матеріальних об`єктів, визначених в ч. 1 ст. 98 цього Кодексу.

В силу ч. 5 ст. 171 КПК України, строк подачі клопотання не пропущено.

Разом з тим, вважаю, що заборона розпоряджатися та користуватися даним майном будь-яким чином повинна бути накладена за винятком проведення необхідних слідчих дій з транспортними засобами в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до норм Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затв. Наказом від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125, Під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям) (пункт 12).

Пунктом 13 вищезазначеної Інструкції передбачено, що речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.

Відповідальним за зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна, вилученого у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи і яке зберігається окремо від справи, є співробітник установи, який призначається спеціальним наказом прокурора, керівника органу служби безпеки, начальника органу внутрішніх справ, підрозділу податкової міліції або керівника апарату суду. Підставою для поміщення речових доказів на зберігання є постанова працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, судді (пункт 14).

Пунктом 19 Інструкції встановлено, що зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу. При вилученні, а також при передачі на зберігання транспортного засобу за обов`язковою участю співробітника Державної автомобільної інспекції або спеціаліста, а при можливості і за участю його власника складається документ про технічний стан транспортного засобу.

Таким чином, вищезазначеної Інструкцією встановлені порядок передачі, зокрема транспортних засобів як речових доказів, на зберігання, оформлення такої передачі відповідними письмовими документами та можливість переважної передачі арештованого майна, в тому числі і транспортних засобів, на відповідальне зберігання його власникам. Крім того, така можливість передбачена і ч. 6 ст. 100 КПК України.

Будь-яких письмових матеріалів щодо передачі транспортного засобу до місця його теперішнього зберігання, визначених вищезазначеною Інструкцією, суду не надано. Власник автомобіля клопоче про передачу йому майна на відповідальне зберігання, заперечень з приводу цього висловлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 100, 170-173, 309, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , для заборони ОСОБА_3 та іншим особам розпоряджатися та користуватися даним майном будь-яким чином, крім проведення необхідних слідчих дій в кримінальному провадженні № 0000434 від 27 вересня 2019 року.

Передати автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_1 .

Попередити ОСОБА_3 про його обов`язок вжити заходи для забезпечення належного зберігання у автомобіля ознак і якостей, які визначають його значення як речового доказу у даному кримінальному провадженні і які є на ньому, та обов`язок забезпечувати доступ до автомобіля слідчого та/або прокурора для проведення необхідних слідчих дій в рамках кримінального провадження № 0000434 від 27 вересня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1