Ухвала
іменем України
06 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 414/1651/15-к

провадження № 51-6024 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу цивільного відповідача ОСОБА_4 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 09 квітня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Кремінського районного суду Луганської області від 09 квітня 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Відповідно до статті 75 КК ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 та пунктом 2 частини 2 статті 76 цього Кодексу.
На підставі пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування основного та додаткового покарань.

Постановлено частково задовольнити цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 7387 грн та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн, а всього в розмірі 107 387 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовлено.
Постановлено задовольнити частково цивільний позов ОСОБА_9 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 7555,54 грн та моральну шкоду в сумі 30 000 грн, а всього у розмірі 37 555,54 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року вирок Кремінського районного суду Луганської області від 09 квітня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

У касаційній скарзі цивільний відповідач ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постановлені щодо засудженого рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу цивільного відповідача на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, касаційну скаргу цивільного відповідача адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, цивільний відповідач фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

До того ж, цивільний відповідач, окрім іншого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, однак не наводить підстав для її скасування з урахуванням його процесуального статусу та вимог статті 438 КПК.
Також, у мотивувальній частині касаційної скарги цивільний відповідач не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями в частині цивільного позову, не оспорюючи вину засудженого та призначене йому покарання, однак у прохальній частинці цієї скарги просить скасувати судові рішення щодо засудженого в повному обсязі, чим допустив суперечності у своїй касаційній скарзі.

Тобто у касаційній скарзі цивільний відповідач має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

При цьому всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК цивільний відповідач не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання цивільним відповідачем вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу цивільного відповідача ОСОБА_4 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 09 квітня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3