Житомирський апеляційний суд
Справа №287/116/18-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 24 червня 2019 року, про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого від 21.11.2018 року про закриття кримінального провадження №0000652 від 12.11.2014 року за ч.3 ст.358 КК України

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 24 червня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого від 21.11.2018 року, про закриття кримінального провадження №0000652, внесеного ЄРДР 12.11.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.358 КК України

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді cкасувати та направити кримінальне провадження на досудове розслідування. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, не обгрунтованою, не вмотивованою, як це вимагає ст. 370 КПК України. Слідчий суддя не відреагував на його0 доводи, що постанова про закриття кримінального провадження слідчим СВ від 21.11.2018 року аналогічна за змістом постанові цього ж слідчого від 05.03.2018 року, яка була скасована цим же слідчим суддею Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 . Слідчий в оскаржуваній постанові не надав правовий аналіз всім наведеним мною обставинам, не зробив відповідних висновків по здобутим доказам, а також не здобув доказів які підтверджували чи спростовували факт підроблення посадовими особами будівельного паспорта, а також умисне його використання. Не вчинив всіх слідчих дій на встановлення обставин події, перевірку об`єктивної сторони. Тільки після ґрунтовного з`ясування сукупності цих обставин, можливо здійснити правовий аналіз наявності чи відсутності в діях особи ознак злочину, або їх відсутності, по означеному кримінальному правопорушенні. Вказує, що не відповідає дійсності твердження слідчого судді, що ухвала слідчого судді про надання можливості скаржнику ознайомитися з матеріалами справи була виконана, про що свідчать матеріали кримінального провадження. Фактично, не була виконана ухвала суду від 20 вересня 2018 року по справі № 287/507/18-к і цей факт не було спростовано ні слідчим СВ, ні прокурором у судовому засіданні, а слідчий суддя в ухвалі стверджує зворотнє.

В судове засідання апеляційного суду скаржник та його представник не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, представник скаржника адвокат ОСОБА_8 в телефонному режимі повідомив апеляційному суд про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності його та його довірителя, який належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду..

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши про законність та обрунтованість ухвали слідчого судді, яка постановлена на підставі повного дослідження матеріалів кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення прокурора, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та дослідивши матеріали кримінального провадження, надані в судовому засіданні прокурором, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно, ретельно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч.4 ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

При цьому в силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

У разі закриття кримінального провадження постанова слідчого відповідно до вимог ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно з вимогами, передбаченими ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На думку колегії суддів, слідчий при вирішенні питання про закриття кримінального провадження вказаних вимог дотримався, а слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження хоча вказаних вимог закону щодо вмотивованості свого рішення в повному обсязі не дотримався, разом з тим ухвалив при цьому правильне по суті рішення про відмову у задоволенні скарги на вказану вище постанову слідчого, з яким також погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Так дійсно відповідно до положень ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.

При цьому ухвала слідчого судді дійсно не містить достатніх та повно викладених мотивів слідчого судді та обгрунтування відхилення доводів скаржника, викладених в його скарзі.

Разом з тим положення ч.3 ст. 407 КПК України не передбачає повноважень апеляційного суду в результаті перегляду ухвали слідчого судді щодо її скасування з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального права та призначення нового розгляд скарги в суді першої інстанції, а передбачає тільки такі рішення як залишення ухвали без змін або скасування ухвали та постановлення нової ухвали слідчого судді.

Тому, встановивши в результаті розгляду апеляційної скарги з дослідженням матеріалів кримінального провадження, що рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 відповідає обставинам провадження та є по суті правильним, колегія суддів вважає за необхідне за таких обставин залишити оскаржену ухвалу без змін у відповідності до положень ч.3 ст. 407 КПК України.

Що стосується доводів апелянта щодо безпідставності постанови слідчого про закриття кримінального провадження, які по суті тотожні доводам, викладеним в самій скарзі на постанову про закриття кримінального провадження, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 12.11. 2014 року від ОСОБА_7 надійшла заява з приводу неправомірних дій посадових осіб ДАКБ у Житомирській області , що виразилося в використанні завідомо підробленої документації з приводу розміщення на теріторії земельної ділянки приміщення сараю. Правова кваліфікація ч.3 ст. 358 КК України.

При цьому з вказаної заяви та матеріалів кримінального провадження вбачається, що мова йшла про земельну ділянку, належну ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а документи, про підроблення яких йдеться в заяві це державний акт на право власності на земельну ділянку ЯМ № 537436 від 12.06.2012 року на ім`я ОСОБА_9 та будівельний паспорт про забудову даної земельної ділянки від 16.04.2013 року.

В ході всього досудового розслідування кримінального провадження слідчими було вчинено наступні слідчі дії, в тому числі і за вказівками процесуального прокурора та слідчого судді в результаті розгляду скарг ОСОБА_7 на постанови слідчого про закриття кримінального провадження :

- допитано у якості свідка самого ОСОБА_7 , втому числі і в присутності адвоката, - неодноразово допитано у якості свідків начальник відділу містобудування та архітектури виконкому Олевської міської ради ОСОБА_10 , головного інспектора ДАБК в Житомирській області ОСОБА_11 , начальник Олевського міжрайонного управління ГУ Держсанепідемслужби в Житомирській області ОСОБА_12 , заступника Олеського міського голови Олевської міської ради ОСОБА_13 , лікаря міжрегіонального управління ГУ Держсанепідемслужби в Житомирській області ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 ;

- досліджено надані на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до документів належним чином завірені документи, які стосуються предмету кримінального провадження та правовідносин щодо видачі ОСОБА_9 правовстановлюючих документів на земельну ділянку, будівельні паспорти на забудову його земельної ділянки, акти перевірок дотримання законодавства при проведенні забудови земельної ділянки, приписи про усунення відповідних порушень, протоколи за ч.1, 5 ст. 96 КУпАП та постанови про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за вказані порушення, акти перевірки дотримання санітарного законодавства ОСОБА_9 , та акт комісійного розгляду звернення в присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ;

- розглянуто клопотання ОСОБА_7 про визнання його потерпілим, проведення відповідних слідчих дій та надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження та прийняті рішення по відмову в їх задоволенні.

В результаті про ведення зазначених слідчих та інших процесуальних дій слідчим в постанові від 21.11.2018 року здійснено висновок про відсутність події злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України. та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КК України, оскільки будівельний паспорт на забудодву земельної ділянки ОСОБА_9 та акт на право власності ОСОБА_9 на його земельну ділянку було виготовлено начальником відділу містобудування та архітектури виконкому Олевської міської ради ОСОБА_10 на підставі колегіальних рішень виконкому Олевської міської ради .

З вказаними висновками слідчого погодився і слідчий суддя та оскаржуваною ухвалою 24.06.2019 року відмовив в задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування вищезазначеної вище постанови слідчого про закриття кримінального провадження з підстав необгрунтованості та безпідставності наведених в скарзі доводів, які надуманими та такими, що не відповідають дійсності.

З даними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, при цьому доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

При цьому апеляційний суд додатково звертає увагу на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що будівельні паспорти на забудову земельної ділянки ОСОБА_9 видавалися відділом ДАБК виконкому Олевської міської ради на підставі колегіальних рішень виконкому Олевської міськради неодноразово на протязі 2012 р.-2014 р., в тому числі і паспорт від 16.04.2013 року на підставі рішення виконкому від 27.02.2013 року, враховуючи наявність в ОСОБА_9 акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 537436 від 12.06.2012 року, на підставі положень Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку. Будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 року № 103. При цьому за чисельним заявами ОСОБА_7 відповідними контролюючими органами проводилися неодноразові перевірки виконання ОСОБА_9 вимог законодавства а також положень зазначених будівельних паспортів при забудові та реконструкції його земельної ділянки, виявлялися відповідні порушення, складалися в результаті таких перевірок акти, приписи про усунення виявлених порушень, а також складалися протоколи про адміністративні правопорушення ОСОБА_9 за ч.1,5 ст. 96 КУпАП та останній притягався до адміністративної відповідальності за вказаними протоколами.

При цьому документів, які б підтверджували наявність відповіді на заяву ОСОБА_15 виконавцем ОСОБА_13 від 19.10.2012 р. № 954, а також акту комісійного обстеження земельної ділянки житлового будинку АДРЕСА_1 від 28.09.2012 року , на які в обгрунтування своєї скарги та наявності підробки зазначених вище документів (акту на право власності на землю та будівельного паспорту) посилається ОСОБА_7 , матеріали кримінального провадження не містять, і скаржником зазначені документи при посиланні на них в скарзі надані суду не були.

Крім того колегія суддів також звертає увагу, що в ході допиту ОСОБА_7 в якості свідка 15.02.2018 року в присутності його адвоката, слідчим було з`ясовано, що неправомірними діями ОСОБА_7 була завдана матеріальна шкода внаслідок захоплення частини його земельної ділянки, яка належить йому на підставі усної домовленості між ним, його матір`ю(спадкодавицею) та дружиною брата ОСОБА_9 ОСОБА_15 .

З аналізу усіх матеріалів кримінального провадження та пояснень учасників судового розгляду та положень ст. 358 КК України вбачається, що висновок слідчого про відсутність в даному випадку події злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України є цілком обгрунтованим.

При цьому посилання апелянта на те, що колегіальним рішенням тільки затверджуються документи, які складаються та надаються для розгляду колегіальному органу для прийняття відповідного рішення конкретними посадовими особами, а тому відповідальність за прийняте колегіальним органом рішення несе не цей орган, а саме та посадова особа, що складала відповідний документ та здійснювала доповідь, є безпідставними, оскільки таке рішення приймається на підставі розгляду всіх питань, які стосуються даного рішення, та саме на підставі рішення такого колегіального органу, яке може бути як позитивним, так і негативним, видаються правовстановлюючі документи, такі як акт про право власності на земельну ділянку.

На переконання апеляційного суду з огляду на викладені вище обставини, матеріали провадження та пояснення скаржника, в тому числі і на досудовому слідстві, в даному випадку можливий у наявності цивільно-правовий спір між скаржником та його братом і сусідом ОСОБА_9 щодо встановлення меж землеволодіння, усунення перешкод ОСОБА_7 в користуванні його земельною ділянкою, і захист його прав та законних інтересів можливо здійснити саме шляхом вирішення цивільно-правового спору або в позасудовому порядку шляхом досягнення між ними домовленості щодо цих питань.

Що стосується посилань ОСОБА_7 , зазначених як в скарзі на постанову про закриття провадження, так і в апеляційній скарзі на ухвалу слідчого судді, про невиконання слідчим ухвали слідчого судді вд 30.05.2018 року та відсутності проведення будь-яких слідчих дій після її постановлення, як на підстави для скасування постанови слідчого від 21.11.2018 року, то вони також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даного провадження.

Так згідно ухвали слідчого судді від 30.05.2018 року попередня постанова слідчого від 05.03.2018 року про закриття кримінального провадження була скасована з тих підстав, що на думку слідчого судді органом досудового розслідування було порушено вимоги ст. 60, п.2 ч.1 ст. 66 КПК України, тобто права ОСОБА_7 як заявника, та його права як свідка користуватися правовою допомогою при його допиті.

Разом з тим з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був допитаний як свідок за участю його адвоката ОСОБА_16 . При цьому в ході всього досудового розслідування ОСОБА_7 наполягав на визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні, в чому йому постановами слідчого , в тому числі і 14.06.2018 року , було цілком обгрунтовано відмовлено з огляду на положення ст.55 КПК України у зв`язку з тим шкоду можливим кримінальним правопорушенням за ч.3 ст. 358 КК України йому завдано не було. Крім того ОСОБА_7 було оскаржено до слідчого судді постанову слідчого від 12.11.2014 р. про відмову в задоволенні його клопотання про визнання його потерпілим, яка ухвалою слідчого судді від 22.11.2018 року, якою скарга була залишена без задоволення, а постанова слідчого без змін.

Крім того на протязі червня листопада 2018 року ОСОБА_7 звертався о слідчого та прокурора з різними клопотаннями про надання витягу з ЄРДР, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, вчинення слідчих дій, які на вимогу слідчого судді, викладену в ухвалі від 20.09.2018 року, були у повному обсязі розглянуто, та у їх задоволенні було цілком обгрунтовано та вмотивовано відмовлено. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що не надання заявникові витягу з ЄРДР само по собі не може бути підставою для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на безпідставне незадоволення слідчим суддею його клопотання про долучення до матеріалів провадження ухвали суду від 14.03.2018 року щодо неправомірних дій під час приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки зазначену ухвалу дод апеляційної скарги апелянтом долучено не було, а з його доводів щодо вказаного питання, наявних в апеляційній скарзі, вбачається що вказана ухала стосується питання приватизації іншої земельної ділянки, та не стосується даного кримінального провадження. Що мав при цьому на увазі апелянт, зазначаючи про фактичне об`єднання двох кримінальних проваджень, з апеляційної скарги не зрозуміло.

Враховуючи всі наведені вище обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження, в тому числі і з мотивів, зазначених апелянтом.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 24 червня 2019 року, про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого від 21.11.2018 року про закриття кримінального провадження №0000652 від 12.11.2014 року за ч.3 ст.358 КК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: