Ухвала

26 липня 2019 року

м. Київ

справа №665/346/18

провадження № 51-3603ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Чаплинського районного суду від 11 лютого 2019 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст.438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст.412 КПК), неправильне застосуваннязакону України про кримінальну відповідальність (ст.413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст.414 КПК), даний перелік є вичерпним.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що посилаючись у касаційній скарзі на незаконність чи необґрунтованість судового рішення, скаржник має вказати конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, з обґрунтуванням своїх вимог.

Потерпіла в касаційній скарзі посилається на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування судового рішення передбачену п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК.

В той же час, вона посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Що є окремою підставою для скасування судового рішення передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.

Статтею 414 КПК визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визначається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Так, у скарзі потерпіла насамперед заперечує справедливість призначеного засудженому покарання посилаючись, що він за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка перевищує швидкість в межах населеного пункту, моральні та матеріальні збитки почав відшкодовувати частинами після початку судового розгляду, вину визнав під час дебатів, чим не обґрунтовує необхідності скасування ухвали на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, про що йдеться у скарзі.

Також, потерпіла, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону як на підставу для скасування судового рішення, зокрема недотримання вимог статей 370, 374 КПК, в касаційній скарзі не навела обґрунтування такої підстави, з огляду на положення ст. 412 КПК.

Також вимоги до суду касаційної інстанції, викладені потерпілою у прохальній частині скарги, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, який не має права змінити судове рішення і погіршити становище засудженого.

Так, відповідно до ст. 436 КПК, Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
4) змінити судове рішення.

Окрім цього, касаційна скарга містить протиріччя, так у мотивувальній частині потерпіла зазначає про необхідність скасування ухвали апеляційного суду та призначення провадження до нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а у прохальній просить ухвалити новий вирок та призначити засудженому більш тяжке покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Чаплинського районного суду від 11 лютого 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати їй строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3