ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджана, тимчасово не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, місця реєстрації не маючого, згідно договору оренди житла від 10 червня 2019 року місце мешкання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України .

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .
Продовжено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 грудня 2019 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що підозрюваний ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке є тяжким.
Також суд послався на наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваний в офіційному шлюбі не перебуває, не є опікуном чи піклувальником для непрацездатних або недієздатних осіб, офіційно не працевлаштований, не має місця реєстрації та постійного місця мешкання в Україні, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
Суд послався на ризик позапроцесуального впливу на потерпілого ОСОБА_11 , зазначивши, що від потерпілого надійшла письмова заява від 06 вересня 2019 року, відповідно якої він побоюється за своє життя та здоров`я через раніше отримані погрози.
Також суд послався на можливість вчинення підозрюваним іншого корисливого злочину, оскільки ОСОБА_8 -о. не працевлаштований, не має законних джерел доходу.
Також врахував, що підозрюваний не має законних підстав для перебування на території України через сплив терміну посвідки на проживання, є громадянином іншої держави, отже може бути у будь-який час депортований за межі України, що унеможливить притягнення його до кримінальної відповідальності у випадку постановлення обвинувального вироку.
Ризик у вигляді можливого знищення, приховування, спотворення тих речей і документів, які на даний час не відшуканні слідством, однак мають значення речових доказів по кримінальному провадженню, як зазначив суд, прокурором не доведений, оскільки органом досудового слідства факт заволодіння майном ОСОБА_11 у вигляді автомобіля марки «ДЕУ Ланос», державний реєстраційний НОМЕР_1 , ОСОБА_8 -о. не інкримінується.

В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вважає зазначену ухвалу безпідставною, необгрунтованою, а вказаний запобіжний захід надто суворим, з нижче наведених підстав.
Вважає, що оскаржувана ухвала лише в описовій частині містить виклад обставин (які судом не досліджувались, не встановлювались), що були наведені слідчим в клопотанні про застосування запобіжного заходу в його обгрунтування, і не містять в собі жодних висновків слідчого суді. Підозру вважає необгрунтованою.
Вважає, що слідчим не доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та взагалі обвинувачення, на думку адвоката, грунтується лише на припущеннях.
Висновок суду про те, підозрюваний огли може незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших учасників кримінального проовадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне провадження, вважає необгрунтованим.
Посилається на позитивні дані про особу підозрюваного, наявність на утриманнні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вказана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

?існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

?потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

?може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про :

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2.наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3.недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 цих вимог закону дотримався не у повному обсязі.

Колегія суддів вважає обгрунтованим висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189КК України, зважаючи те, що наданими матеріалами, - підозра підтверджується достатньою мірою для обґрунтування рішення про застосування до вказаного підозрюваного запобіжного заходу.

Як видно з апеляційної скарги апелянт не наводить конкретних аргументів на спростування висновків слідчого судді у цій частині, обмежуючись загальним декларуванням своєї незгоди з ними. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Є обґрунтованим висновок слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, оскільки зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у випадку визнання його винним в тяжкому злочині, в якому останній підозрюється, є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення.

В той же час районний суд обгрунтовано вказав, що слідчим не доведено про наявність ризику у вигляді можливого знищення, приховування, спотворення тих речей і документів, які на даний час не відшуканні слідством, однак мають значення речових доказів по кримінальному провадженню, оскільки органом досудового слідства факт заволодіння майном ОСОБА_11 у вигляді автомобіля марки «ДЕУ Ланос», державний реєстраційний НОМЕР_1 , ОСОБА_8 -о. не інкримінується.
Колегія суддів зазначає, що тяжкість як інкримінованого особі злочину, так і покарання, що може бути їй призначене, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 01.06.2006 р. у справі «Мамедов проти Росії», самі по собі не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України такий запобіжний захід є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Як видно з наявних матеріалів та додатково наданих матеріалів ОСОБА_8 характеризується позитивно, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка залишилась сама без моральної та матеріальної підтримки чоловіка. З копії договору про оренду житла та пояснень ОСОБА_8 вбачається, що він до затримання мешкав з дружиною та дітьми за адрессою АДРЕСА_1 . тобто він має відповідне місце мешкання
Але ці обставини районний суд не врахував, та знову прийняв рішення про продовження найбільш суворого запобіжного захожу, що не можна визнати законним.

В апеляційному суді ОСОБА_8 також пояснив, що термін дії посвідчення на право знаходження в Україні дійсно закінчився, але він звертався до відповідного органу про продовження строку його дії, але цей процес оформлення потребує відповідного часу.

Він також пояснив, що не має намірів переховуватись від органу досудового слідства, суду, вчиняти інші правопорушення ,впливати на свідків, чи потерпілого, а вказану заяву останнього про погрози вважає такою, що не відповідає дійсності.

Крім цього пояснив, що влітку 2019 року він врятував від утоплення у річці Дніпро дівчину, про що була відповідна інформація в засобах масової інформації.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_12 задовольнити частково, застосувати до ОСОБА_8 на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання, з застосуванням електронного пристрою слідкування, та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів саме такий запобіжний захід буде необхідним, справедливим і достатнім для запобігання ризиків наведених в клопотанні слідчого..
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ,- задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його мешкання: АДРЕСА_1 цілодобово, з застосуванням елктронного засобу контролю, строком до 05 грудня 2019р.
Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1,2,3,8 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати цілодобово місце постійного мешкання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у визначений термін, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання органу національної поліції за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_8 : АДРЕСА_1 .

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти, в залі суду, негайно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_12 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: