Справа № 198/868/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області колегіально у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 від 14 жовтня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новов`язівське Юр`ївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонера, інваліда 3 групи, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 14.10.2018 року, приблизно о 00.20 год., запідозривши ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у крадіжці, прийшов на територію їх домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 . Коли ОСОБА_7 постукав у двері будинку, йому відчинив ОСОБА_9 , біля якого знаходилася ОСОБА_10 .. З метою відшукання своїх продуктів ОСОБА_7 увійшов у коридор будинку, де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, правою рукою взяв з-під столу молоток та з метою доведення свого прямого злочинного умислу до кінця наніс один удар металевою плоскою частиною молотка у скроневу область голови ОСОБА_9 зліва, від чого останній присів на підлогу. Далі ОСОБА_7 , діючи умисно та протиправно, наніс металевою плоскою частиною молотка один удар ОСОБА_10 в область голови, після чого остання вибігла з будинку. Далі ОСОБА_7 з метою доведення своїх дій до кінця підійшов до ОСОБА_9 , який сидів на підлозі, після чого наніс йому три удари металевою плоскою частиною молотка в тім`яну, потиличну та скроневу області голови зліва. Далі ОСОБА_7 , вважаючи, що виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця,переніс потерпілого на диван, після чого залишив місце злочину. Але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, бо потерпілому було наданосвоєчасну медичну допомогу.

У результаті своїх умисних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_11 згідно з висновком експерта № 311 від 23.11.2018 року тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забійних ран волосистої частини голови зліва, скроневої, тім`яної та потиличної областей зліва, багатоуламковий вдавлений перелом тім`яної та скроневої кісток зі зміщенням уламків та забоєм головного мозку 3 ст.. За своїм характером дане ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Установлені в судовому засіданні обставини обвинувачення підтверджуються наступними доказами.
Обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що визнає вину частково, бо вбивати потерпілого не хотів, з потерпілим у нього були добрі стосунки. Удень він сходив до магазину, де купив пельмені, з яких частину зварив. Потім сів відпочити та заснув у кріслі. Прокинувся десь о 22.20 год., вирішив доварити пельмені, але їх не стало. Двері він не зачиняв. Вирішив піти до сусідки ОСОБА_10 , бо вона могла зайти і викрасти їх, щоб спитати її, але вона почала нецензурно лаятись. Він почав їй дорікати, стояли в коридорі. Потім з кімнати вийшов потерпілий, почав його виганяти, три рази його вдарив. На підлозі лежала палка, як йому здалось, бо в кімнаті було темно. Він був дуже злий, підняв палку, яка виявилася молотком, вдарив потерпілого, не хапав його ні за що при цьому. По вазі не відчув, що то був молоток, а не палка. Наніс десь три удари по голові потерпілому. Той стояв до ОСОБА_7 передом. Коли роздивися, що це молоток, викинув його на вулицю. ОСОБА_10 втекла, ОСОБА_7 хотілося і її вдарити, але він, здається, не встиг її вдарити, точно не пам`ятає. Після ударів молотком потерпілий присів. Потім ОСОБА_7 поклав його на постіль, далі пішов додому. Більше тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв, хоча міг. Швидку допомогу та поліцію не викликав. Коли прийшов до ОСОБА_10 , то побачив пельмені у каструлі. Каструля була в коридорі. Щодо ушкоджень на потилиці зазначив, що вдарив потерпілого, коли він став на коліна, але не може пояснити, чому. Потерпілого вбивати не хотів, а хотів поговорити з ОСОБА_10 ..

На слідчому експерименті ОСОБА_7 за участі захисника показав, що потерпілий завдав йому удару кулаком правої руки в область щелепи зліва, кулаком правої руки в область плеча і кулаком лівої руки в область правого плеча. Далі обвинувачений завдав долонею правої руки удар потерпілому в область лівої щоки. Після чого долонями відштовхнув потерпілого. Потім помітив під столом молоток, на який він подумав, що це палиця. Взяв у праву руку та завдав чотири удари у волосяну частину голови (один удар, коли той стояв, та три удари, коли він перебував навприсядки). Від даних ударів потерпілий впав на підлогу. Молоток ОСОБА_7 викинув у дворі. Також зазначив, що допоміг встати з підлоги потерпілому та довести його до ліжка. Зрозумів, що взяв молоток, коли завдавав ним другого удару. Наміру вбивати потерпілого він не мав, а хотів його провчити. Також зазначив, що йому ніхто не заважав вбити потерпілого і він міг це зробити. У той же, час не зміг надати відповіді на питання, чому не припинив свої дії, коли зрозумів, що в руках у нього молоток.

Після дослідження протоколу слідчого експерименту, зазначив, що зрозумів, що в руках молоток, після того, як завдав першого удару потерпілому, але не зупинився, бо був дуже злий.

Доводи обвинуваченого про завдання йому тілесних ушкоджень потерпілим, спростовуються показами свідка ОСОБА_10 та інформацією лікарняного закладу про відсутність у нього будь-яких ушкоджень під час огляду лікарем 14 жовтня 2019 року. Також суд критично ставиться до показів обвинуваченого про те, що він одразу не зрозумів, що у нього в руках молоток, бо з його пояснень він у коридорі, в якому було темно, побачив пельмені, а у кімнаті, в яку падало світло із іншої кімнати, не побачив, що в руках тримає молоток. Крім того, суд робить висновок, що з огляду на життєвий досвід обвинуваченого, він розумів, що в кисті руки перебуває не палиця довжиною 24 см., а дерев`яна ручка з металевою робочою поверхнею (молоток).

Свідок ОСОБА_12 вказав, що обвинувачений його батько, відносини в обвинуваченого з потерпілим були добрі. Свідок ОСОБА_13 вчиняла різні крадіжки, викрала кілька телефонів у батька. Батько в нього добрий. Він прийшов до потерпілого, щоб захистити своє майно. У батька накопичилось багато образ на ОСОБА_10 .. Молотка з параметрами 30 см ручка та 15 см головка у батька не було.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він син померлого потерпілого. Повідомив, що про подію він дізнався від односельця. Коли приїхав до батька, той перебував у реанімації. Після лікарні у батька був стабільно тяжкий стан. Інвалідність отримати не встиг, бо помер. Був під наглядом, сам не міг себе обслуговувати внаслідок травми. На даний час помер, але сердечної недостатньості раніше ніколи не було. За характером був спокійний, врівноважений, з ОСОБА_7 мав звичайні відносини, але вони могли мати сварку через свідка. Будинок, в якому все сталося, належав ОСОБА_10 .. Батько останні два роки проживав з ОСОБА_10 .. Колись у неї вибивали двері. Інструменти могли лежати в коридорі будинку. У ситуації, коли б ображали ОСОБА_10 , батько міг би за неї вступитися.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що минулого року вночі ОСОБА_7 прийшов до неї додому, почав стукати у двері будинку було темно, бо горіла лампочка тільки у спальні, а у вітальні світла не було. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були нормальні відносини, вони не дружили, але й не сварились. ОСОБА_9 відчинив двері, ОСОБА_7 зайшов, взяв з-під столу молоток і почав бити ОСОБА_9 у вітальні, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Не знає, скільки разів ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 .. Побачила, що ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 удару по голові, потім він впав, ОСОБА_7 її також вдарив по голові молотком, після чого вона побігла викликати поліцію, коли повернулася, ОСОБА_7 не було, ОСОБА_9 лежав вже на дивані, зазначив, що його переніс ОСОБА_7 .. Потім ОСОБА_7 повернувся, вибив вікно, сказав повернути 200 грн.. Свідок не пам`ятає, щоб ОСОБА_7 щось говорив, коли бив ОСОБА_9 .. Пельмені вона не крала. Коли прийшов ОСОБА_7 , на плиті не було ніяких продуктів, також при огляді поліція ніяких пельменів не знайшла.

При проведенні слідчого експерименту, свідок надавала дещо інші покази, зазначивши, зокрема, що ОСОБА_7 з молотком прийшов в будинок, а не взяв його на місці події, і що потерпілий їй сказав бігти і викликати поліцію. Однак, такі покази свідок у судовому засіданні не підтвердила. Тому, враховуючи принцип безпосередності, суд бере до уваги саме покази, отримані в судовому засіданні.

З дослідженого протоколу огляду від 14 жовтня 2018 року слідує, що біля тимчасової споруди на подвір`ї будинку на АДРЕСА_2 , виявлено молоток довжиною 25 см з рукояткою 23 см.. Металева частина молотка забарвлена речовиною бурого кольору. Також на рукоятці виявлено три відбитки пальців рук. Праворуч від входу до кімнати будинку зафіксовані плями бурого кольору. У вітальні на ліжку виявлено простирадло та подушка з плямами бурого кольору.

З висновків судово-медичної експертизи слідує, що у потерпілого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забійної рани волосистої частини голови зліва, скроневої, тім`яної та потиличної областей зліва, багатоуламкового вдавленого перелому тім`яної та скроневої кісток зі зміщенням уламків та забоєм головного мозку 3 ст.. Тілесні ушкодження могли утворитись 14 жовтня 2018 року. За своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (за ознакою небезпечності для життя в момент небезпечності) та утворились не менше ніж від трьох ударів у вищезазначені області. Ушкодження могли утворитись від удару як боковою, так і передньою плоскою частиною молотка.

Відповідно до додаткового висновку експерта дані тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, які вказував ОСОБА_7 на слідчому експерименті.

Також на добровільно наданому светрі обвинуваченого, як слідує з протоколу огляду, та висновку експерта № 1110 від 05 листопада 2018 року, виявлено кров людини, яка могла походити як від обвинуваченого, так і від потерпілого.

На вилученому з місця огляду молотку, а саме на робочій його частині, виявлено сліди крові людини з домішками поту. Не виключено, що кров з домішками поту може належати як потерпілому, так і обвинуваченому (висновок експерта №1075 від 13 листопада 2018 року).

Також вилучені відбитки пальців рук з рукоятки молотка належать обвинуваченому ОСОБА_7 , що слідує з висновків експерта №20/4.6/472 від 29 жовтня 2018 року.

Враховуючи, що відповідно до довідки КЗ «Юр`ївська ЦЛ» під час огляду 14 жовтня 2018 року у обвинуваченого лікарем терапевтом, тілесних ушкоджень не виявлено, суд приходить до висновку, що сліди крові на светрі та робочій поверхні молотка походять від потерпілого ОСОБА_11 .

За висновком судово-психіатричної експертизи № 319 від 02 листопада 2018 року обвинувачений є осудною особою та не виявляв будь-яких тимчасових хворобливих розладів психічної діяльності.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
Мотиви суду та висновки суду.
Так, з системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий.

Згідно з ч. 1 ст. 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Як встановлено, у зазначений день, час та місці внаслідок раптового умислу, бо в судовому засіданні спростовано доводи прокурора про те, що обвинувачений прийшов з молотком, ОСОБА_7 небезпечним предметом завдав, як він сам стверджує, чотири удари у життєво-важливий орган голову, два з ударів спричинили переломи в різних ділянках голови. Встановлено, що після того, як потерпілий отримав перший удар в область скроні, він опустився (присів на підлогу), однак, це не зупинило обвинуваченого, після чого він завдав ще три удари в область голови. Незважаючи на кровотечу, обвинувачений не надав допомоги потерпілому. Не викликав медичну допомогу, а коли викинув молоток, покинув місце події.

Обвинувачений перебував в неприязних стосунках зі свідком, співмешканкою потерпілого, що і стало поштовхом до насильства до співмешканця - потерпілого у справі. Для вчинення злочину було використано молоток, робочою довжиною 11,2 см., тобто знаряддя, що об`єктивно може спричинити смерть. Удари завдавалися ним у життєво важливу ділянку тіла - голову, три із них під час того, як потерпілий не чинив опору. Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому обвинувачений, бачачи ушкодження, бо в іншій кімнаті світло було, не надав медичної допомоги, не викликав лікаря, а, усвідомлюючи небезпеку для життя, покинув будинок, викинувши молоток, розуміючи, що у такому стані потерпілий не зможе залишити будинок і наслідком його дій стане його смерть.

Обвинувачений не заперечує факту завдання потерпілому поранень внаслідок раптово виниклої злості, але не може пояснити, чому він не зупинився після першого удару, тому суд приходить до висновку про наявність саме раптово виниклого умислу на позбавлення життя потерпілого. А вказівка обвинуваченого на те, що, якби він мав намір вбити потерпілого, то нічого не завадило б йому довести свій злочинний намір, спростовується тим, що він фактично відмовився від вбивства вже після вчинення дій, які вважав за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі. Аналогічна позиція міститься в п. 4 ППВСУ №3 від 07 лютого 2003 року. А тому діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України як закінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити, бо обвинувачений вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи потерпілий від дій обвинуваченого отримав багатоуламковий вдавлений перелом тім`яної та скроневої кісток зі зміщенням уламків та забоєм головного мозку, що є тяжким тілесним ушкодженням, за критерієм небезпеки для життя.

Отже, характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченого, його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК. Обвинувачений в даному випадку діяв з прямим умислом, направленим на позбавлення життя потерпілого, та вчинив для цього усі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть, однак, смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від його волі.

Попри те, що обвинувачений уже після завдання ним численних поранень припинив свої злочинні дії, це не свідчить про добровільну відмову від замаху на умисне вбивство, оскільки він вчинив усі дії, які вважав за необхідне виконати для вбивства.

З огляду на викладене, помилковим є обвинувачення в незакінченому замасі на умисне вбивство. Крім того, у судовому засіданні не отримано доказів, що обвинувачений припинив свої дії, оскільки усвідомлював, що ОСОБА_10 викличе поліцію, якій цілком логічним необхідно час для приїзду в сільську місцевість. Тому діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК як закінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити, бо обвинувачений вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання згідно з офіційною характеристикою характеризується негативно, але згідно з наданими письмовими даними - посередньо, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи. У той же час суд враховує вік обвинуваченого.

Пом`якшуючі обставини - відшкодування завданих збитків та висловлений жаль з приводу вчиненого.

Обтяжуючі обставини відсутні.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який відноситься до особливо тяжких злочинів.

Враховуючи викладене, зокрема, позицію сторони обвинувачення, сторони захисту пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі.

Саме таке покарання відповідатиме особі обвинуваченого та характеру вчиненого та буде пропорційним порушеному праву і сприятиме його правомірній поведінці.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати складають 1144 гривень, які під час досудового розслідування були затрачені на проведення дактилоскопічної експертизи.

Цивільний позов відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_16 обчислювати з дати його затримання - 14 жовтня 2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_7 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні судових витрат за проведення дактилоскопічної експертизи.

Речові докази:

- молоток, який перебуває в камері речових доказів Юр`ївського ВП, знищити;

- светр, який перебуває в камері речових доказів Юр`ївського ВП, повернути обвинуваченому ОСОБА_7 ;

- три сліди пальців рук та дактилоскопічну картку з відбитками пальців рук ОСОБА_7 , які перебувають в камері речових доказів Юр`ївського ВП, зберігати в матеріалах досудового розслідування;

- зразки крові ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які перебувають в камері речових доказів Юр`ївського ВП, знищити;

- диск з відеозаписом до протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- диск з відеозаписом до протоколу проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_7 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3