печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанови старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 від 01.08.2019 про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000269,

ВСТАНОВИВ:
19.08.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, на постанови старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 від 01.08.2019 про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000269 та від 01.08.2019 про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000269.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що він звернувся до слідчого з клопотаннями від 25.06.2019, проте своїми постановами від 01.08.2019 слідчий частково відмовив у задоволенні вказаних клопотань. Вказані постанови особа, що подала скаргу, вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню як наслідок їх незаконності та необґрунтованості, та просить зобов`язати слідчого виконати слідчі дії, вказані у клопотаннях.

Особа, яка подала скаргу в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Слідчий, процесуальне рішення якого є предметом оскарження, в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань до суду не подано.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, приходжу до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).

Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.3 ст.109, ч.2 ст.364, ч.2 ст.256, ч.3 ст.382 КК України.

25.06.2019 на адресу Головного слідчого управління Служби безпеки України надійшли клопотання ОСОБА_3 від 25.06.2019 вих. №7/2, 5/2, 6/2, 10 у даному кримінальному провадженні, в яких останній просить:

- призначити психологічну експертизу;

- оголосити підозру слідчим та керівникам ДБР;

- долучити до матеріалів провадження письмові документи.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 від 01.08.2019 частково відмовлено в задоволенні вказаних клопотань.

Відтак вказана скарга подана повноважною особою, у визначений законом спосіб, тобто є прийнятною для розгляду слідчим суддею на стадії досудового розгляду.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є в т. ч. охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України, постанова, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Всупереч вказаній нормі, оскаржувана постанова слідчого від 01.08.2019 за результатами розгляду клопотань за вих. №7/2, 5/2, 6/2, 10 у кримінальному провадженні № 0000269, не відповідає вимогам, встановленим ч. 5 ст. 110 КПК України, є невмотивованою, оскільки в ній відсутній зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття такого процесуального рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, а відтак підлягає скасуванню.

Так, слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не в повній мірі виконано зазначені положення закону, а саме взагалі не проаналізовано доводи, наведені ОСОБА_3 у клопотаннях, а лише зроблено висновок про відсутність у нього процесуального статусу потерпілого, який, в свою чергу, спростовується долученими скаржником доказами.

Зазначене свідчить про необґрунтованість оскаржуваної постанови і її невідповідність вимогам кримінального процесуального закону та дає слідчому судді достатні підстави для її скасування.

Що стосується вимоги ОСОБА_3 , якою він просить зобов`язати оголосити підозру слідчим та керівникам ДБР, то вказана вимога не підлягає задоволенню, враховуючи, що ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Що стосується вимоги скасувати постанову від 01.08.2019 у кримінальному провадженні №0000269 за результатами розгляду клопотань за вих. №1/1, 2/1, 3/1, враховуючи, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, то слідчий суддя зазначає, що відповідно до змісту постанов така бездіяльність має розглядатися в порядку п. 5 ч. 1 ст.303 КПК України, в той час як основні вимоги скарги становлять собою предмет оскарження, визначений п. 7 ч. 1 ст.303 КПК України, а тому ці вимоги не можуть бути задоволені одночасно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2, 7, 9, 110, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 від 01.08.2019 про часткову відмову в задоволенні клопотання №5/2, 6/2, 7/2, 10 у кримінальному провадженні № 0000269.

Зобов`язати уповноважених службових осіб Слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області у кримінальному провадженні №0000269 виконати дії, зазначені заявником у клопотанні №7/2.

В іншій частині вимоги скарги залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1