УХВАЛА

Іменем України

підготовчого судового засідання
Справа № 493/1926/19

Провадження № 1-кп/505/351/2019

12.11.2019 р. Котовський міськрайсуд, Одеської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000410 від 18.09.2019 р., відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, до арешту не працюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.03.2015 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,104 КК України з іспитовим строком 1 рік;

- 08.02.2017 року Балтським районним судом за ч.ч.3,4 ст.185 КК України, згідно ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

- 19.06.2019 року звільнено на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2019 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 10 місяців і 23 дні.

- обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08.11.2019 року в провадження Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, внесеному до ЄДРДР за №0000410 від 18.09.2019 р.

08.11.2019 р. ухвалою судді вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Ухвалою слідчого судді Балтського районного суду Одеської області від 20.09.2019 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 години 09 хвилин 18.11.2019 року .

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 діб, враховуючи ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще недопитані судом та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , посилаючись на те, що прокурором не доведено, що не відпали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та ризики є необґрунтовані, а тому просять обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашиній арешт або заставу.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що доцільно продовжити, а не обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, оскільки на даний час термін тримання під вартою ОСОБА_6 згідно ухвали слідчого судді Балтського районного суду Одеської області від 20.09.2019 року не закінчився.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Приймаючи таке рішення суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі»,заява № 11036/03, пункт 55, а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи,не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії судового розгляду та тяжкості можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушень за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень ЄС з прав людини «Прокопенко проти України» та «Лабітта проти Італії», суд приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Оскільки судом не вирішено питання про призначення обвинувального акту до судового розгляду, не відпали ризики, передбачені ч. 1ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на певний строк, а тому існують ризики, що він може переховуватись від суду; впливати на свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, захисником, а також обвинуваченим не доведено, що відпали ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою.

Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому та імовірну можливість продовження ним протиправної поведінки у подальшому.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Також практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак не приймає доводи захисника, щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який , не пов`язаний з триманням під вартою.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжкими, санкція за вчинення яких передбачає покарання від семи до десяти років позбавлення волі. Згідно ст.178 КПК України, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків та його майновий стан, раніше судимий, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винними у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 314-316, 392, 369 КПК України, суд -

Ухвалив:

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта, Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - продовжити на 60 діб, тобто до 01 години 09 хвилин 10.01.2020 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілій, захиснику, обвинуваченому, начальнику ОСІ №21 м. Одеси, начальнику Кодимського відділення поліції Балтського ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1