пр. № 1-кс/759/3760/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2019 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_2 поданц в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність дій працівників поліції Вишгородського відділення поліції ГУ НП України та слідчого Державного Бюро розслідування,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_2 поданц в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність дій працівників поліції Вишгородського відділення поліції ГУ НП України та слідчого Державного Бюро розслідування.

Вивчивши подану скаргу разом з доданими до неї матеріалами, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчий суддя вважає, що заявником при подачі скарги не враховані норми, передбачені ст. ст. 303, 304 КПК України.

Так, статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

Проте, відповідно до п. 2 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Відповідно до встановлених кримінальним процесуальним законом правил підсудності скарги подаються до суду за місцем фактичного знаходження (розташування) органу дії, рішення чи бездіяльність якого оскаржується.

Згідно п. 6 листа ВССУ від 09.11.2012 № 1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» слідує, що з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції кримінального процесуального законодавства та уникнення неоднозначного тлумачення норм права судам слід звернути увагу на те, що у випадку якщо скарга не відповідає вимогам закону, слідчий суддя виносить ухвалу про повернення скарги. Скарга не відповідає вимогам закону, якщо: … 2) вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил підсудності, встановлених ст. 218 КПК.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах « Осман проти Сполученого королівства » від 28 жовтня 1998 року та « Круз проти Польщі » від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду, за умови, що така скарга не відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається зі змісту скарги, скаржником оскаржується бездіяльність дій працівників поліції Вишгородського відділення поліції ГУ НП України та слідчого Державного Бюро розслідування, що не відноситься до територіальної юрисдикції Святошинського районного суду м, Києва, оскільки орган розлідування не знаходиться на територіальній юрисдикції даного суду.

Тому скарга, підлягає поверненню скаржнику, для звернення до суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а саме Вишгородське відділення поліції ГУ НП України та Державне Бюро розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303,304,309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 поданц в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність дій працівників поліції Вишгородського відділення поліції ГУ НП України та слідчого Державного Бюро розслідування, повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її отримання.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Слідчий суддя ОСОБА_1