Номер провадження: 11-сс/813/1471/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника АТ «Банк «Грант»» ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу голови правління АТ «Банк «Грант» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 26.07.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004616, внесеному до ЄРДР 24.06.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 26.07.2019 року, було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004616, внесеному до ЄРДР 24.06.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України і було накладено арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер: :02:008:0828, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича (Лиманка), ж/м Совіньон, вул. Паркова, 2 та заборону державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо реєстрації права власності та внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно земельної ділянки, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер: :02:008:0828, що знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича (Лиманка), ж/м Совіньон, вул. Паркова, 2, до прийняття остаточного законного рішення у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення експертних досліджень.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що накладення арешту обумовлено необхідністю дослідження речових доказів, оскільки проводяться першочергові слідчі дії, крім того, метою накладення арешту є збереження вказаного майна, проведення експертиз.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Голова правління АТ «Банк «Грант» ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказував на те, що:
- оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою і такою, що постановлена з істотним порушенням норм КПК України;
-жодній особі не було повідомлено про підозру, хоча досудове розслідування триває понад 3 роки;
-посилання слідчого судді на необхідність забезпечення конфіскації майна є безпідставними.
За таких обставин, голова правління АТ «Банк «Грант» просив скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 26.07.2019 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду представник АТ «Банк «Грант» підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши представника учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України ); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України ); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог КПК України, що потягло ухвалення необґрунтованого рішення.

В оскарженій ухвалі зазначено, що у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчої дії.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що відомості до ЄРДР були внесені ще 24.06.2016 року, при цьому, апеляційний суд встановив, що про підозру нікому повідомлено не було.

Крім того, ні в оскарженій ухвалі, ні прокурором у судовому засіданні не зазначено, які саме першочергові дії необхідно провести.

За таких обставин, висновок слідчого судді про необхідність накладення арешту в зв`язку з проведенням першочергових слідчий дій, на думку апеляційного суду є необґрунтованим.

З матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування ставляться під сумнів відбитки круглої печатки, які містяться на виконавчих листах Овідіопольського районного суду Одеської області, виданих на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, від 05.09.2019 року про стягнення на предмет іпотеки.

В оскарженій ухвалі також зазначено, що метою накладення арешту є збереження майна.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що досудове розслідування триває понад 3 роки, постанова про визнання арештованого майна речовим доказом була винесена ще 13.08.2018 року, відповідно, є необґрунтованим посилання на те, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, знищене чи перетворене, оскільки за тривалий час (понад рік) такі спроби ніким не вчинялись.

Крім того, як в клопотанні про арешт майна, так і в оскарженій ухвалі слідчого судді відсутні докази та навіть посилання на існування будь-яких ризиків.

Також апеляційним судом встановлено, що відсутні об`єктивні відомості стосовно того, що нерухоме майно, на яке накладений арешт, зберегло на собі сліди вчинення злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судовому засіданні апеляційного суду представник АТ «Банк «Грант» вказувала на те, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області, від 05.09.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області, від 30.10.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 05.06.2014 року, у цивільній справі № 509/2261/13-ц за позовом ПАТ «БАНК «ГРАНТ», правонаступником якого є АТ «БАНК «ГРАНТ», до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , треті особи що не заявляють самостійних вимог - ПП «АЖИО-ПЛЮС», Шоста одеська державна нотаріальна контора про звернення стягнення на предмет іпотеки, було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, від 25.08.2010 року (реєстр. № 4518) та договором № 1 від 22.07.2011 р. про зміну умов вказаного договору іпотеки (реєстр. № 4343), посвідченими приватним нотаріусом Одеського МНО ОСОБА_14 , а саме: на житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (два) та на земельну ділянку, площею 0,1500 га за адресою: АДРЕСА_1 (два), кадастровий номер земельної ділянки: :02:008:0828, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку шляхом продажу цих предметів іпотеки з прилюдних торгів в рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства «АЖИО-ПЛЮС» перед ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ», за кредитним договором № 06/отд-21, від 19.08.2010 р. з додатковими угодами до нього, у розмірі - 753 677,83 дол. США, з яких: 709 956,03 дол. США заборгованість за кредитом. 42 734,56 дол. США - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 987,24 дол. США - пені за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно того, що накладення арешту на майно унеможливлює виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, від 05.09.2019 року, чим обмежує права та законні інтереси АТ «Банк «Грант».

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що, в порушення вимог ст. ст. 171, 173 КПК України, слідчий суддя не врахував наслідки арешту майна для АТ «Банк «Грант».

Матеріали провадження не містять достатніх доказів в розумінні вимог КПК України, які підтверджують необхідність арешту даного нерухомого майна в рамках кримінального провадження, крім того застосування такого заходу забезпечення не узгоджується із вимогами ст.173 КПК України, та перешкоджає виконанню рішення суду.

Викладені обставини свідчать про невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та про необґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню на підставі п.2) ч.1 ст.409, п.1) ч.1 ст.411 КПК України.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що клопотання про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без виклику власника майна.

Згідно з положеннями ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Положеннями ч.2 ст.172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Між тим, ні в клопотанні про арешт майна, ні в оскарженій ухвалі слідчого судді не обґрунтована необхідність здійснення судового розгляду за відсутності власника майна.

Крім того, враховуючи ті обставини, що майно, на яке накладений арешт, було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні більш ніж рік до звернення з клопотанням про арешт, апеляційний суд вважає безпідставним розгляд клопотання без виклику власника майна, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке потягло прийняття необґрунтованого рішення.

Викладені обставини, відповідно до положень п.3) ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України також є підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Відповідно до положень п.2) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 131, 132, 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу голови правління АТ «Банк «Грант» ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 26.07.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004616, внесеному до ЄРДР 24.06.2016 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 у задоволенні клопотання про арешт майна, а саме земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер: :02:008:0828, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4