Справа № 158/1175/19 Провадження №11-сс/802/428/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника
заінтересованої особи ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою начальника Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 липня 2019 року (ЄРДР №0000029),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 липня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведеного огляду за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходиться автозаправна станція ТОВ «Приват Енерджі», а саме: два електродвигуни з паливно-роздаточної колонки, які упаковано в поліетиленові пакети, горловини яких скріплено бирками, а також вилучено бензин, який з резервуару розташованого за вищевказаною адресою перелито до цистерни транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 , до рівня який відповідає позначці 45 см. вимірювальної лінійки, що становить по об`єму приблизно 1 200 літрів, а також дизельне паливо перелито до цистерни транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 , до рівня який відповідає позначці 1 м. 1 см., що становить по об`єму приблизно 4 700 літрів..
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ст. 388 КК України за ознаками якої ведеться досудове розслідування кримінального провадження №0000029 від 25.04.2019 року, не передбачено покарання у виді конфіскації майна, кримінальне провадження не стосується ТОВ «Приват Енерджі», ухвалою слідчого судді від 17.07.2019 року вказані два електродвигуни з паливно-роздаточної колонки та дизельне пальне і бензин повернуто законному володільцю, а ухвалою слідчого судді від 03.07.2019 року у кримінальному провадженні № 0000070 від 12.10.2018 року скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.11.2018 року в частині володіння та користування двома паливно-роздаточними колонками марки «Шельф 100» та марки «Астра» з двома автоматичними пістолетами для подачі пального та одним пустим резервуаром, в частині відчуження та розпорядження даним майном арешт залишено в силі, а також, що у матеріалах кримінального провадження не вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подала апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був задовольнити клопотання, оскільки вилучені в ході огляду речі містять на собі сліди злочину та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України за фактом відчуження, підміни чи інші дії з майном, на яке судом було накладено арешт. У своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити клопотання слідчого про арешт майна, міркування представника заінтересованої особи, який заперечив доводи скарги, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням прокурор та слідчий не вказали яким чином буде досягнута мета накладення арешту його збереження, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, жодних законних обставин, які б давали підстави для накладення арешту на майно і доводили доцільність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження прокурором та слідчим не наведено, як і не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки відсутні достатні відомості того, що майно на яке пропонується накласти арешт, здобуто злочинним шляхом чи є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, обґрунтовано відмовив в накладенні арешту на вищевказане майно, а тому вимоги апеляційної скарги необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу начальника Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури, прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 липня 2019 року - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді