н/п 1-кп/490/599/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
22 серпня 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
їх захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
під час судового засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0004384, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має повну загальну середню освіту, працює докером-механізатором ОО НСП "Ніка-Тера", зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні, прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання обвинувачених під вартою, яке обґрунтовував тим, що ризики, задля запобігання яким до обвинувачених застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, станом на теперішній час не зменшилися і інший запобіжний захід, менш суворий ніж тримання під вартою цим ризикам запобігти не здатний.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд вирішити клопотання прокурора на власний розсуд. Його захисник ОСОБА_6 , вважала за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора і застосувати до цього обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора і застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на тривалість перебування цього обвинуваченого під вартою і, як наслідок, на зменшення ризиків, врахованих при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просили визначити заставу у розмірі 100 000 грн., які родичі обвинуваченого спроможні сплатити.
Крім того, захисник ОСОБА_6 подала до суду письмові клопотання про зміну ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу на домашній арешт. В обгрунтування клопотань зазначала, що ризик переховування від суду на які посилається прокурор, жодним чином не обгрунтований. Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 22.07.2019 р. встановлено, що рішення місцевого суду щодо продовження запобіжного заходу не може обгрунтовуватися виключно тяжкістю інкримінованого злочину. Крім того, посилалась на відповідну практику ЄСПЛ щодо підстав продовження строків тримання особи під вартою в аспекті зменшення процесуальних ризиків та здійснення дієвого судового контролю, критерієв порушення розумних строків тримання під вартою.
Вислухавши думки учасників процесу з приводу клопотання прокурора, вивчивши матеріали, наявні в розпорядженні суду, суд дійшов наступного.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у тому, що 01 серпня 2014 року близько 23 год. 55 хв., вони, знаходячись у квартирі АДРЕСА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів з метою заволодіння чужим майном спричинили смерть ОСОБА_7 , після чого заволоділи її майном на загальну суму 15 000 грн..
Вказані вище вчинені за ствердженням обвинувачення дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковано за п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство - умисне протиправне позбавлення життя іншої людини, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 4 ст. 187 КК України як розбійний напад - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення особливо тяжких злочинів, за які у разі доведеності їх винуватості, обвинуваченим загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років, а також довічне позбавлення волі.
Враховуючи суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі доведення їх винуватості у вчиненні інкримінованих їм злочинів, а також враховуючи те, що обвинувачені є неодруженими, неповнолітніх дітей на утриманні не мають, суд погоджується із ствердженням прокурора про існування ризику переховування обвинувачених від суду і ризику їх впливу на потерпілих і свідків надзвичайно високого ступеню, яким не зможуть запобігти інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою.
Щодо доводів захисту стосовно недопустимості продовження строків тримання під вартою лише на підставі тяжкості покарання, яке може бути призначене обвинуваченим, то суд разом з цією обставиною з дотриманням презумції невинуватості обвинувачених, враховує у своїй сукупності й інші обставини справи, а саме:
- обставини події злочинів, які інкримінуються обвинуваченим, а саме їх насильницький та умисний характер, наслідки у вигляді позбавлення життя особи жіночої статі молодого віку із яким ОСОБА_4 за даними слідства попередньо перебував у сімейних відносинах, наявність попередньої змови та завчасного планування таких дій, здійснення подальших спільних дій спрямованих на укриття та знищення слідів злочину, наявність при цьому корисливих мотивів;
- відсутніть міцних соціальних зв`язків у обвинувачених, які будуть достатніми для усунення встановленого ризику;
- тривалість судового провадження, яке пов`язане, в тому числі із складністю справи, необхідності ретельної перевірки декількох версій обвинувачених щодо обставин подій 01.08.2014 р., встановлення їх спроможності, в тому числі шляхом призначення додаткових та повторних комісійних судових експертиз, усунення недоліків досудового розслідування щодо невизначення реальних обставин та причин смерті ОСОБА_7 , реалізації права обвинувачених на розгляд їх справи судом присяжних, складності такого розгляду, процесуальної поведінки сторони захисту (неявка на призначені та погоджені дати судових засідань).
Таким чином, на думку суду, встановлені процесуальні ризики щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на даний момент суттєвим чином не зменшилися, а тривалість судового розгляду має об`єктивний характер.
Щодо посилання захисту на судове рішення апеляційного суду щодо розгляду конкретної справи, то воно не містить висновків обов`язкових для виконання судами України, а фабула наведеної справи не є тотожною, так як не стосується насильницького злочину проти життя людини.
У зв`язку із зазначеним, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
В той же час, сторона захисту має право на здійснення перевірки та здійснення судового контролю щодо строків тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з боку Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на відповідне рішення місцевого суду.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинувачених запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку їх тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 199 КПК України,

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити до 19 жовтня 2019 року включно.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до 19 жовтня 2019 року включно.
Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її винесення.

Головуючий суддя ОСОБА_1