Провадження 1-кп/522/755/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Місто Одеса
Приморський районний суду міста Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
здійснивши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0003235 від 14.06.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.01.2009р. Заводським районним судом м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровської обл., ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.317, ч.1 ст.121 ст. ст. 69, 70 КК України, позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутний строк 6 місяців за вироком Баглейського районного суду м.Дніпродзержинська, від 16.11.2005, до відбуття 4 роки позбавлення волі, звільнений 12.08.2010 умовно - достроково, невідбутний строк 1 рік 2 місяці; 04.02.2011р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської обл., за ч. 2 ст. ст.395, 190, ч.1 ст.70 КК України, на підставі ч.1 ст.71 КК України, приєднано невідбутний строк за вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.01.2009, до відбуття 1 рік 3 місяці позбавлення волі, звільнений 08.09.2012 по відбуттю строку покарання; 07.02.2014 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської обл., за ч.1 ст.263 КК України, позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 17.06.2016 р. Заводським районним судом м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровської обл., за ч.1 ст.263 КК України, позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

13.06.2017 р. о 18.30 годині ОСОБА_3 разом із не встановленими особами, заздалегідь маючи злочинний намір на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, знаходячись в сквері імені Пушкіна в місті Одеса, помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_6 , який в цей час прийшов до скверу.

Далі, ОСОБА_3 , разом з невстановленими слідством особами визначили предметом свого злочинного посягання майно, яке може знаходитись у потерпілого ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи спільно та за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, ОСОБА_3 разом з невстановленими слідством особами підійшли до ОСОБА_6 та почали провокувати конфліктну ситуацію.

ОСОБА_6 розуміючи, що у ОСОБА_3 та невстановлених слідством осіб виник умисел на незаконне заволодіння його майном, та усвідомлюючи, що він не зможе чинити їм опір через чисельну перевагу, почав втікати від останніх, не бажаючи віддавати своє майно, а також побоюючись нанесення йому будь-яких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_3 разом з невстановленими слідством особами почали наздоганяти потерпілого. Перебігши дорогу від скверу Пушкіна до Управління «Одеська залізниця», яке розташоване на вулиці Пантелеймонівська 19, в місті Одеса, де наздогнали ОСОБА_6 , діючи узгоджено, шляхом застосування до нього насильства, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, а саме поваливши потерпілого на землю, почали наносити йому удари в область тулуба. Усвідомлюючи, що своїми діями вони повністю пригнітили будь які спроби ОСОБА_6 протидіяти їх діям, відібрали майно останнього, а саме: мобільний телефон марки «Dodge х5» у корпусі чорного кольору, ІМЕI НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , вартістю 2400 гривень.

Виконавши усі дії, які вважали за необхідне, з викраденим майном з місця вчинення ними кримінального правопорушення зникли.

В результаті злагоджених дій ОСОБА_3 та невстановлені слідством особи, своїми злочинними діями спричинили потерпілому майнову шкоду на загальну суму 2400 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, а саме: відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, та за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав у повному обсязі, за вказаних обставин, підтвердивши факт відкритого заволодіння майном ОСОБА_6 разом з невстановленими слідством особи та нанесення йому ударів в область тулуба.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу без його участі, та зазначив, що матеріальних та моральних претензії до обвинуваченого не має. Відповідно до вимог ст.325 КПК України нявка потерпілого у судове засідання не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 повністю доведена дослідженими та проаналізованими судом доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме:

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що 13.06.2017 року біля 17 години вечора він під`їхав до парку за батьками. Чекаючи родичів він побачив як на лавці декілька осіб розпивають спиртні напої та почали штовхати і нападати на чоловіка. Били руками і ногами, серед них був ОСОБА_3 .. Чоловік почав тікати, за ним пішло 3 нападників. Він побачив як один з них достав щось з карману потерпілого, двоє осіб побігло до парку. Обвинувачений ОСОБА_3 сказав щось потерпілому та сам пішов до парку. Свідок викликав працівників поліції, які невдовзі прибули на місце події.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що працює інспектором УПП, 13.06.2017р. він здійснював патрулювання у Приморському районі м.Одеси та отримав на планшет виклик, йому зателефонував колишній працівник УПП ОСОБА_9 та повідомив що він їде за особами які скоїли грабіж та скорегував їх дії, зазначивши куди саме їхати. Вони приїхалина місце та затримали осіб на вул. Преображенська- Пантелемонівська.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, окрім показань свідків підтверджується наступними дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме:

- Протоколом огляду місця події від 13.06.2017 року під час якого ОСОБА_3 добровільно видав мобільний телефон марки «Dodge х5» у корпусі чорного кольору, ІМЕI НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 .

- Заявою ОСОБА_3 про добровільну видачу мобільного телефону марки «Dodge х5» у корпусі чорного кольору, ІМЕI НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 .

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2017 року, під час якого ОСОБА_6 , впізнав ОСОБА_3 , як одну з осіб, яка 13.06.2017 року заволоділа його телефоном із застосуванням фізичної сили.
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2017 року, під час якого свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_3 , як одну з осіб, яка 13.06.2017 року заволоділа його телефоном із застосуванням фізичної сили.
- Протоколом затримання ОСОБА_3 від 15.06.2017 року;
- Протоколом огляду мобільного телефону марки «Dodge х5» від 15.06.2017 року у корпусі чорного кольору, ІМЕI НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім-карткою, який було видано ОСОБА_3 в ході огляду місця події від 15.06.2017 року;

- Протоколом огляду CD-диску від 15.06.2017 року з відео файлом із записом камери відеоспостереження Управління «Одеська залізниця» від 13.06.2017 року.

Речовими доказами:
- мобільний телефон марки «Dodge х5» у корпусі чорного кольору, ІМЕI НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім-карткою;

- CD-диск від 15.06.2017 року з відео файлом із записом камери відеоспостереження Управління «Одеська залізниця» від 13.06.2017 року;
Наведені докази суд вважає достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою та показаннями обвинуваченого, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Суд вважає, що наведені докази є належними, допустимими, достовірними а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому злочині.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КПК України злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, є тяжким злочином проти власності.

ОСОБА_3 уродженець Дніпропетровської області, з середньою освітою, розлучений, офіційно не працевлаштований, має реєстрацію, раніше неодноразово судимий. Викрадене майно повернуто потерпілому.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, є рецидив злочину.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинений ним злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на думку суду його подальше виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України, цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1-376 КПК України, ст.1-90 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 15.06.2017 р.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015 року, зарахувати встрок покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період з 15.06.2017 року включно по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази:
- мобільний телефон марки «Dodge х5» у корпусі чорного кольору, ІМЕI НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім-карткою- вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_6 ;

- CD-диск від 15.06.2017 року з відео файлом із записом камери відеоспостереження Управління «Одеська залізниця» від 13.06.2017 року - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:

27.05.2019