Ухвала
Іменем України
03 червня 2019 року
м. Київ
справа № 528/77/18
провадження № 51-1740ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши доповнення до касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 березня 2019 року,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 травня 2019 року засудженому ОСОБА_4 повернуто його касаційну скаргу у зв`язку з тим, що ним не усунуто недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду від 15 квітня 2019 року, в установлений строк.
На адресу Верховного Суду 30 травня 2019 року від засудженого ОСОБА_4 надійшли доповнення до вищевказаної касаційної скарги.

Відповідно до ст. 432 КПК України відмова від касаційної скарги, зміна чи доповнення касаційної скарги під час касаційного провадження здійснюється згідно з положеннями ст. 403 цього Кодексу.
Згідно до ч. 3 ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її.
Так, предметом розгляду суду касаційної інстанції є касаційна скарга.
Оскільки Верховний Суд ухвалою від 29 травня 2019 року повернув касаційну скаргу засудженому ОСОБА_4 разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами, то це позбавляє можливості суд касаційної інстанції розглянути подані засудженим доповнення.
Також Верховний Суд звертає увагу засудженого на те, що відповідно до положень ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення з новою касаційною скаргою до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження. У разі пропуску такого строку до касаційної скарги слід долучати заяву про його поновлення.
При цьому слід зазначити, що касаційна скарга має відповідати вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, згідно якої у ній, серед іншого, наводиться обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вказуються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Також вимоги засудженого до суду касаційної інстанції мають узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначені повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Однак, вищезазначене, як і при подачі первинної касаційної скарги, з огляду на зміст поданих засудженим доповнень залишилось поза його увагою.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його доповнення до касаційної скарги на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 березня 2019 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3