Справа № 635/5743/19
Провадження № 1-кс/635/2591/2019
У Х В А Л А

31 липня 2019 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000548 від 29.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про арешт майна, -

встановив:

29 липня 2019 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000548 від 29.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про арешт майна.

Як зазначено в клопотанні слідчого, 29.07.2019 до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від оператору служби 102 про те, що 29.07.2019 близько о 02.00, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито заволодів із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого мобільним телефоном ТМ «HUAWEI Y6 2019», який належить потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України слідчим відділенням Люботинського відділення Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000548. 29 липня 2019 року в якості потерпілого було допитано ОСОБА_7 , яка пояснила наступне, що приблизно місяць тому вона розірвала стосунки із ОСОБА_6 та перестала із останнім спілкуватись. Коли 29.07.2019 вона знаходилась у себе вдома та спала в цей час вона почула, що по її квартирі хтось ходить, а потім вона побачила ОСОБА_6 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та став ображати останню нецензурною лайкою, а потім схопив за волосся та вдарив по голові після чого заволодів належним їй мобільним телефоном ТМ «HUAWEI Y6». 29 липня 2019 року до СВ Люботинського ВП із заявою звернувся ОСОБА_6 який видав мобільний телефон ТМ «HUAWEI Y6» із силіконовим чохлом та сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із номером НОМЕР_1 , а також два ключі від квартири потерпілої ОСОБА_7 для долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів. Під час досудового слідства необхідно буде призначити та провести судово - товарознавчу експертизу по вказаним речам, визнати їх речовими доказами. В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що оскільки вказані предмети мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних предметів іншим особам, необхідно накласти на них арешт.

Слідчий Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 в судове засідання повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання у його відсутність. Згідно положень частини першої статті 172 КПК України, неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до вимог частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя вивчивши надані документи, якими обґрунтоване клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статі 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

Згідно частини другої статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, проведення процесуальних дій, передбачених КПК України.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом 2 частини першої статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів (пункт 1).

Відповідно частини третьої 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, відповідно до статей 91 та 98 КПК України зазначене в клопотанні майно має важливе доказове значення в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000548 від 29.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Також, слідчим доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, оскільки можливе його використання як доказу у кримінальному провадженні.

Докладно дослідивши всі додані до справи матеріали, проаналізувавши обставини справи, вважаю, що приведено достатньо підстав вважати, що зазначене вище майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, та існує необхідність накласти арешт на вказане майно.

Керуючись статтями 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000548 від 29.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон ТМ «HUAWEI Y6» із силіконовим чохлом та сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із номером НОМЕР_1 , а також на два ключі від квартири потерпілої ОСОБА_7 , які надані для долучення в якості речових доказів ОСОБА_6 , шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1