УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: представника ТОВ «РІО ФІН» - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві

клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року №752/18096/15-к, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року №752/18094/15-к, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року №752/4406/16-к у кримінальному провадженні №0001087 від 24 вересня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.353, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.368-4 КК України,

ВСТАНОВИВ :

07 листопада 2019 року адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ТОВ «РІО ФІН», звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року №752/18096/15-к, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року №752/18094/15-к, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року №752/4406/16-к у кримінальному провадженні №0001087 від 24 вересня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.353, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.368-4 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

За клопотанням прокурора відділу прокуратури м. Києва ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 .

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ТОВ «РІО ФІН» посилається на те, що ТОВ «РІО ФІН» є добросовісним набувачем права вимоги до боржника, та набуло права іпотеко держателя на вказане нерухоме майно.

Крім того, як вказує адвокат ОСОБА_3 арештоване майно не містить на собі слідів злочину, в проведенні криміналістичних та інших експертиз не потребує, а тому потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження відсутня, оскільки обмежує ТОВ «РІО ФІН» як власника майна вільно розпоряджатись цим майном.

Представник ТОВ «РІО ФІН» - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, та просила його задовольнити, з підстав зазначених в ньому.

Слідчий СУ ГУНП у м. Києві, в провадженні якого перебуває кримінального провадження №0001087 від 24 вересня 2015 року, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки слідчому судді повідомлено не було, а тому враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності слідчого.

Слідчий суддя вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0001087 від 24 вересня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.353, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.368-4 КК України.

За клопотанням прокурора відділу прокуратури м. Києва ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , оскільки вказані квартири є предметами кримінального правопорушення.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2,ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщоарешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частинидругоїстатті 170 цього Кодексу); 31) можливістьспеціальноїконфіскації майна (якщоарешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частинидругоїстатті 170 цього Кодексу); 4) розміршкоди, завданоїкримінальнимправопорушенням, неправомірноївигоди, яка отриманаюридичною особою (якщоарешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частинидругоїстатті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіхосіб.

З ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року №752/18096/15-к, ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року №752/18094/15-к, ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року №752/4406/16-к вбачається, що при накладенні арешту на майно, слідчі судді виходили з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, у зв`язку з тим, що квартири є предметом кримінального правопорушення, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001087 від 24 вересня 2015 року наразі триває, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року, ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року, ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначені об`єкти нерухомого майна на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається в обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 , підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року №752/18096/15-к, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року №752/18094/15-к, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року №752/4406/16-к у кримінальному провадженні №0001087 від 24 вересня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.353, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.368-4 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1