Ухвала
Іменем України
26 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 738/1193/19

провадження № 51-5886 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 1 жовтня 2019 року,
встановив:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 8 квітня 2011 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч.2 ст. 209, ч. 2 ст. 208 Кримінального кодексу України (далі КК) на підставі ст. 70 цього Кодексу до 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язанні з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією грошових коштів та іншого майна, отриманого злочинним шляхом, з конфіскацією валютних цінностей, які знаходяться на вказаних розрахункових рахунках.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 серпня 2011 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 8 квітня 2011 року змінено, виключено з призначеного покарання за ч. 2 ст. 209 КК додаткову міру покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язанні з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки та конфіскацію валютних цінностей, які знаходяться на вказаних розрахункових рахунках.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2012 року вирок та ухвалу в частині засудження за ч. 2 ст. 208 КК скасовано, справу закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК). За ч. 2 ст. 212 КК знижено невідбуте покарання до штрафу в розмірі 372 776 грн. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 209 КК на підставі ст. 70 цього Кодексу до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язанні з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, конфіскацією валютних цінностей, які знаходяться на вказаних розрахункових рахунках та конфіскацією грошових коштів та іншого майна, отриманого злочинним шляхом.
Менський районний суд Чернігівської області ухвалою від 11 липня 2019 рокувідмовив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства України.
Переглянувши рішення місцевого суду, постановлене в порядку виконання вироку, Чернігівський апеляційний суд 1 жовтня 2019 року залишив апеляційну скаргу захисника без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2019 року без змін.
У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_5 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Адвокат оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанції про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства України. Таким чином, провадження у суді першої та апеляційної інстанції стосувалися питань, які зазначені у статті 537 КПК.

Відповідно до положень ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Право на касаційне оскарження такого рішення цією статтею не передбачене.

Також таке право не може бути виведене із загальних положень ст. 424 КПК. Відповідно до цієї статті в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Ухвали, що оскаржуються захисником, не можна розглядати як такі, що перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, оскільки згідно з пунктами 10 та 24 частини першої статті 3 КПК кримінальне провадження не включає стадію виконання вироку суду.
Як вже зазначалося вище стаття 539 КПК, а також інші статті Кодексу, не передбачають права на касаційне оскарження судових рішень, постановлених щодо питань, пов`язаних з виконанням вироку.
Таким чином, оскаржені ухвали не підпадають ані під категорію судових рішень, що «перешкоджають подальшому кримінальному провадженню», ані під категорію «випадків, передбачених цим Кодексом», що передбачають право на касаційне оскарження.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення не можуть бути переглянуті в порядку касаційної процедури, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 1 жовтня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3