Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1254/19
Провадження № 1-кп/553/198/2019
В И Р О К
Іменем України

31.10.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валуйське, Станично-Луганського району, Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.11.2001 року Станично-Луганським районним судом Луганської області за ч.3 ст.140 КК України на 3 роки позбавленні волі;

- 13.05.2004 року Станично-Луганським районним судом Луганської області за ч.3ст.185, ст.69, ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 18.05.2007 року Станично-Луганським районним судом Луганської області за ч.3ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ст.69, ст.70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 19.10.2010 року Станично-Луганським районним судом Луганської області за ч.2 ст.185, ч.1ст.286, ч.2 ст.289, ст.70, ст.71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-13.01.2016 року Новопсковським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на3 роки 1 місяць позбавлення волі, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

01 лютого 2019 року, близько 21 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, шляхом пошкодження вікна, проник до помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав телевізор «FUNAI MODEL LT6-M32BB/7», с/н P16910998-A8CFBEP12, вартістю 2066,67 грн., згідно висновку експерта №333 від 21.02.2019 року, яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, що виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаним з проникненням у житло, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданнівизнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати. Зазначив, що шкоду потерпілому відшкодував в повній мірі.

Потерпілий в судове засідання не з`явився надавши до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що обвинувачений відшкодував йому шкоду в повній мірі, будь-яких претензій до нього він немає, не наполягав на суворій мірі покарання для обвинуваченого.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК Українивизнав за недоцільнедослідженнядоказівстосовноцихобставинсправи, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України вважає повністю доведеною.

Надані стороною обвинувачення докази в сукупності з показаннями обвинуваченого, не довіряти яким у суду немає жодних підстав, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.
Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину передбаченого ст. 185 ч.3 КК України сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин.
Відповідно до ч.1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ч.2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину передбаченого ст. 185 ч.3 КК України належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами по справі «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.
Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Проаналізувавши всі докази, досліджені в судовому засіданні, суд, з врахуванням вимог ст. 337 КПК України, вважає доказаною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

Відповідно до ч.1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».
Зважаючи на викладене, суд вважає правильною кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинене повторно.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суд, при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує положення п. 1 ППВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. ст. 50 та 65 КК України, та виходить з того, що особі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих злочином збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Зважаючи на такі висновки Європейського суду з прав людини, виходячи з положень ст. 65 КК України, приймаючи до уваги викладене вище, враховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, його молодий вік, позитивну характеристику з місця мешкання,а також, що він повністю відшкодував шкоду потерпілому, що свідчить про те, що особа усвідомила характер своїх протиправних діянь, зробила для себе відповідні висновки, розкаюється у вчиненому, а тому беручи до уваги обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, заважаючи на позицію потерпілого по справі який просив суворо не карати обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації, тобто із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України.

По справі цивільні позови не заявлялись.

Відповідно до ст. 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з ОСОБА_5 .

Долю речових доказів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 у період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.
Стягнути з ОСОБА_5 документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 1430 грн. 00 коп. на користь держави.

Речові докази по справі фрагмент скла зі слідами речовини бурого кольору,який поміщений до паперового конверту, опечатаний печаткою ВП №2, 4 відрізи зі слідами папілярних узорів рук, які поміщені до паперового конверту, який опечатаний печаткою ВП №2 залишити при матеріалах кримінального провадження; нічну сорочку жіночу зі слідами речовини бурого кольору поміщену та опечатану до полімерного пакету №0006927, яку здано до камери зберігання речових доказів ВП №2 Полтавського ВП - знищити,телевізор «FUNAI MODEL LT6-M32BB/7», с/н P16910998-A8CFBEP12 повернути потерпілому ОСОБА_7 як його власність.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1