Справа №295/7943/19
УХВАЛА
Іменем України

27.05.2019 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
за участю адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання внесене в кримінальному провадженні № 0000081 від 23.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про накладення арешту на наступне майно, а саме:
- автомобіль чорного кольору, марки «БМВ», моделі «320», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер к: НОМЕР_2 на котрому було вчинено кримінальне правопорушення, поміщено до майданчику тимчасового утримання, що розташований за адресою м. Житомир вул. Слобідська, 35.;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_5 ;
- водійське посвідчення видане на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_4 ,
в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 від 23.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, яке було виявлено та вилучено 23.05.2019 року, за адресою: с. Глибочиця, вул. Шевченка 1-а, а саме на прибудинковій території за вказаною адресою, в ході проведення невідкладного обшуку.
В обґрунтування клопотання зазначив, що у ході досудового розслідування встановлено, що 22.05.2019 близько 11 год., невстановлена особа, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, а саме транспортний засіб марки БМВ д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи на майдані Соборному у м. Житомирі біля фонтану грубо порушила громадський порядок з хуліганських спонукань.
В ході проведення досудового розслідування від оперуповноважених ВКП Житомирського ВП надійшов рапорт, про те, що під час проведення перевірки за фактом вчинення даного кримінального правопорушення встановлено, що автомобіль марки «БМВ» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 належить гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Також згідно рапорту разом з ОСОБА_5 за вказаною адресою, проживає його син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий може бути причетний до вчинення вищевказаного правопорушення.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали з підстав викладених у ньому та просили його задовольнити. Пояснили, що вилучений автомобіль є заздалегідь заготовленим предмет з метою скоєння кримінального правопорушення за ознаками, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та на останньому можуть бути залишені сліди злочину, що в подальшому може вплинути на хід досудового розслідування.
Представник власника майна у судовому засіданні зазначив, що будь-які дії органів досудового розслідування стосовно проведення обшуку та вилучення автомобіля ОСОБА_5 , документів є незаконними, оскільки досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000081 від 23.05.2019 року проводиться стосовно невстановленої особи. Накладення арешту на майно буде порушувати права власника. Просив відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, у зв`язку з наступним.
Згідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
У відповідності до п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що будь-яких даних стосовно незаконної діяльності власника автомобіль марки БМВ д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, станом на момент розгляду клопотання, не вносилося, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні № 0000081 від 23.05.2019 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вимогами ч. 3 ст. 214 КПК України передбачено, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.
Окрім цього, посилання слідчого на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Таким чином, досудове розслідування за ч. 4 ст. 296 КК України щодо власника майна здійснюється всупереч вимогам ч.2, ч.3. ст. 214 КПК України без відповідного внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий та прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а відтак слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином оцінив надані докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення та прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 167, 169, 98, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення 23.05.2019 року обшуку на прибудинковій території АДРЕСА_1 - відмовити.
Передати автомобіль марки БМВ д.н. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_5 .
Ухвала про відмову в арешті майна може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1