КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2604/2019 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження по обвинуваченню за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, освіта середня-спеціальна, працюючу перукарем у «Швидка цирюльня», не заміжню, проживаючу за адресою АДРЕСА_1 , раніше судиму 08.10.2018 року Оболонським районним судом м. Києва за ст.15ч.2,185ч.1 КК України до 240 годин громадських робіт,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнана винуватою за ст.15ч.2,185ч.2 КК України і їй призначено покарання у виді трьох місяців арешту.

За цим вироком та вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08.10.2018 року за ст.15 ч.2, ст.185 ч.1 КК України визначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді арешту на строк три місяці п`ять днів.

Вирішено питання речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнана винуватою у тому, що вона 07.08.2018 близько 18 год. 40 хв. в приміщенні торгівельної зали магазину «Сільпо», за адресою м. Київ, вул. Драйзера,8, реалізуючи злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, взяла з морозильних камер м`ясо «свинина корейка», вагою 2,642кг, вартістю 284грн.02коп., що належало ТОВ «Сільпо-Фуд», та поклала його до своєї сумки, після чого пройшла повз касову зону, не розрахувавшись за товар, однак не довела свої злочинні дії до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони магазину.
В апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність своєї вини, не погоджуючись з кваліфікацією своїх дій за ч.2 ст. 185 КК України, просить врахувати, що на час розгляду даного кримінального провадження вона майже відбула покарання, призначене Оболонським районним судом м. Києва (з 240 год. громадських робіт відпрацювала 168 год.).

Просить суд врахувати, що вона працює у перукарні, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, а також що повністю визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, а завдані кримінальним правопорушення збитки відшкодовані нею шляхом оплати товару.

Обвинувачена ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення не заявляла, а тому її неявка не є перешкодою для судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, які виразилися у закінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), є правильною.
Частиною першою статті 32 Кримінального кодексу України визначено, що повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. При цьому, про наявність кваліфікуючої ознаки «повторність», яку ставить під сумнів обвинувачена, свідчить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 08.10.2018, яким ОСОБА_6 засуджена за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Дотримуючись наведених вимог закону, суд першої інстанції, обираючи ОСОБА_6 вид та розмір покарання, крім характеру кримінального правопорушення, ступеню його тяжкості та рівню суспільної небезпеки, врахував щире каяття обвинуваченої, що визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, прийняв до уваги дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, ухилялася від суду, у зв`язку з чим перебувала в розшуку, та прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої, а також для попередження вчинення нових злочинів, є покарання у виді арешту.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 працевлаштована, визнала свою вину і повністю відшкодувала завдану шкоду шляхом сплати за товар, оцінено колегією суддів в сукупності з іншими обставинами провадження, і висновок суду 1-ї інстанції про відсутність підстав для призначення ОСОБА_6 іншого, більш м`якого виду покарання, всупереч тверджень апеляційної скарги, є достатньо обґрунтованим у вироку.

Таким чином, при перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року без зміни, а апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4