Справа № 522/8255/17
Провадження по справі № 1-кп/522/1548/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000743 від 11.02.2017р. на підставі обвинувального акту стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Арциз, Одеської області, громадянина України, українця, маючого незакінчену вищу освіту, одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого охоронцем готелю «Мілано» в м.Одесі, раніше не судимого, який має на утриманні неповнолітніх дітей 2014 та 2016 років народження,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинувачений - ОСОБА_3
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28.01.2017р., о 23.00 годині, до ОСОБА_3 , який перебував на чергуванні у приміщенні готельного комплексу «Одеса», звернувся мешканець готельного комплексу «Одеса» ОСОБА_5 та повідомив, що бажає замовити дівчат для вступу з ними у статевий акт. В свою чергу ОСОБА_3 , маючи корисливий мотив, діючи умисно, порушуючи моральні засади суспільства в частині встановлення зав`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, виконуючи посередницькі функції, через невстановлену особу чоловічої статі, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, здійснив звідництво між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 для розпусти. В подальшому ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні номеру 216 готельного комплексу «Одеса», який розташований на другому поверсі зазначеного комплексу, надала послуги інтимного характеру ОСОБА_7 , за грошову винагороду у розмірі 1 500 гривень. В подальшому ОСОБА_3 з даної суми отримав від невстановленої особи чоловічої статі, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, грошові кошти у розмірі 500 гривень за звідництво для розпусти.

Крім того, 04.02.2017р., о 22.45 годині, до ОСОБА_3 , який перебував на чергуванні у приміщенні готельного комплексу «Одеса», звернувся мешканець готельного комплексу «Одеса» ОСОБА_5 та повідомив, що бажає замовити дівчат для вступу з ними у статевий акт. В свою чергу, ОСОБА_3 , маючи корисливий мотив, діючи умисно, порушуючи моральні засади суспільства в частині встановлення зав`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, виконуючи посередницькі функції, через невстановлену особу чоловічої статі, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, здійснив звідництво між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 для розпусти. В подальшому ОСОБА_8 знаходячись у приміщенні номеру 303 готельного комплексу «Одеса», який розташований на другому поверсі зазначеного комплексу, надала послуги інтимного характеру ОСОБА_9 , за грошову винагороду у розмірі 1 500 гривень. В подальшому ОСОБА_3 з даної суми отримав від невстановленої особи чоловічої статі, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, грошові кошти у розмірі 500 гривень за звідництво для розпусти. Також ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 за дії, пов`язані зі звідництвом грошові кошти у сумі 100 гривен.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті, пояснивши, що злочин вчинив за вказаних вище обставин.
У вчиненому розкаюється, просить суд суворо його не карати, урахувати його щире каяття у вчиненому злочині, наявність в нього на утриманні неповнолітньої дитини, та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від призначеного судом покарання на підставі вказаного закону.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України за ознаками - звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 302 КК України, повністю доведена та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2014 р.н. (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) та 2018 р.н. (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).
Обставинами, яківідповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , по справі немає.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, проте, з урахуванням того, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому злочині, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання, звільнивши від призначеного покарання з випробуванням, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Ст. 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності (07 вересня 2017 року) являється особою, яка не позбавлена батьківських прав та на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016р.» має дитину «16» серпня 2014р., народження, тобто якій не виповнилося 18 років.
Таким чином, ОСОБА_3 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставин, передбачених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Враховуючи, що ОСОБА_3 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він являється особою, яка не позбавлена батьківських прав та на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016р.» має дитину, якій не виповнилося 18 років, злочин, вчинений ОСОБА_3 не є тяжким або особливо тяжким, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати по справі,- відсутні.
Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, ЗУ «Про амністію в 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації, про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, після набрання чинності судового рішення,- скасувати.
Речові докази по справі:
-CD-диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.
- грошові кошти у сумі 157 гривень, мобільний телефон марки «Samsung Duos», сірого кольору повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1