Справа № 728/1711/18р.
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 рокусмт. Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000646 від 18 липня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, освіта вища, працюючого інженером-електронніком з ЕОЕ 111 категорії об`єкту ТРЛК-5 служби СНС, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,, захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2016 року близько 17 години 45 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Бахмацькій, в с. Тиниця, Бахмацького району Чернігівської області в напрямку центра с. Тиниця, в порушення вимог п.13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу) Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , який рухався попереду в попутному напрямку ближче до правого краю проїзної частини, в результаті чого велосипедист ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівого плеча, відкритого перелому лівої ліктевої кістки з двома забійними ранами на лівому лікті та забійної рани лівого стегна, які по ступеню тяжкості відносяться до середніх тілесних ушкоджень, що викликали розлад здоров`я на термін більше трьох тижнів.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що 18.07.2016 року їхав на власному велосипеді з м. Бахмач в с.Тиниця. Це було у світлу пору доби, йшов невеликий дощ. Зустрічного транспорту не було. Їхав на відстані приблизно 30 см від правого краю проїзної частини дороги. Раптом відчув удар і опинився у повітрі, а потім упав. Через деякий час почув запитання обвинуваченого: «Живий?». Відповів: «Так». Після цього викликали поліцію і швидку медичну допомогу. Його забрали у лікарню. Переніс дві операції, зараз рука майже не працює. Обвинувачений спочатку обіцяв допомогу, але потім відмовив. Слідство постійно затягувалося, обвинуваченому повернули автомобіль зі штрафмайданчика. Протокол огляду місця події та додаток до нього від 18.07.2016 року не підписував. В ході судового розгляду відмовився від частини позовних вимог, так як їх задовольнило Страхове товариство «Гарантія», відшкодувавши йому матеріальну шкоду, витрати на лікування та транспортні витрати, пов`язані з лікуванням. Просить стягнути з обвинуваченого всі витрати на дорогу від м. Бахмач до с. Тиниця і назад, пов`язані з доїздом на дачу, моральну шкоду в сумі 30000 грн. та витрати на правову допомогу 12000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Показав, що 18.07.2016 року їхав на власному автомобілі з м. Бахмач в напрямку с. Тиниця. В цей час ішов дощ. Перед заокругленням дороги, приблизно за 50-60 метрів від себе помітив велосипедиста, що їхав у попутному напрямку, ближче до правого краю дороги. В цей час по зустрічній смузі їхав вантажний автомобіль бензовоз. Велосипедист без попередження почав рухатися вліво, а тому не зміг уникнути зіткнення. Отже, він не зміг уникнути зіткнення з незалежних від себе обставин. Ставить під сумнів всі докази, надані стороною обвинувачення, через незаконність їх отримання. Просить його виправдати, а цивільний позов залишити без розгляду.

В судовому засіданні суд дослідив всі надані сторонами докази, взявши до уваги всі твердження сторін щодо їх допустимості або недопустимості, в результаті чого прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 22 КПК України: Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 84-86 КПК України: Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 94 КПК України: Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

18.07.2016 року в період часу з 18 год 15 хв по 18 год 45 хв ст. слідчий Бахмацького ВП ОСОБА_10 провів огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, про що склав відповідний протокол з додатком схемою ДТП (т.1, а.с. 100-103). В ході огляду було вилучено автомобіль «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить обвинуваченому та велосипед, що належить потерпілому. Згідно протоколу, під час огляду були присутні водії ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . Проте, як у протоколі огляду, так і в додатку до нього, відсутні підписи зазначених осіб, а також відсутні відмітки про їх відмову від підпису, що є прямим порушенням вимог ч.ч. 4-6 ст. 104 КПК України. Таким чином, суд визнає даний доказ недопустимим.

18.07.2016 року в період часу з 19 год 10 хв по 19 год 30 хв ст. слідчий Бахмацького ВП ОСОБА_10 , на території Бахмацького відділу поліції провів огляд велосипеда марки «Промінь», що належить потерпілому, і в цей же день, в період часу з 19 год 50 хв по 20 год 15 хв на території Бахмацького відділу поліції провів огляд автомобіля «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить обвинуваченому (т.1, а.с. 104-107). А згідно витягу з ЄРДР, відомості про дане кримінальне правопорушення внесено 18.07.2016 року о 23 год 45 хв. (т. 1 а.с. 98).

Відповідно до ст. 214 КПК України: Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Враховуючи, що огляд транспортних засобів не є оглядом місця події, проведений поза межами місця події, суд визнає вказані протоколи недопустимими доказами.

26.08.2016 року КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» надало висновок експерта № 183 від 26.08.2016 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: закритий перелом шийки лівого плеча, відкритий перелом лівої ліктевої кістки з двома забійними ранами на лівому лікті, забійна рана лівого стегна, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості (т.1, а.с. 108). Дану експертизу проведено на підставі дослідження оригіналу карти стаціонарного хворого № 4140, самого потерпілого експерт не оглядав. Сторона захисту ставить під сумнів допустимість вказаного доказу, так як стороною обвинувачення не надано для дослідження джерело походження вказаного доказу, тобто ухвали про доступ до карти стаціонарного хворого. Карта стаціонарного хворого містить інформацію, що є лікарською таємницею і доступ до неї має відбуватися в порядку, передбаченому ст.ст. 162, 163 КПК України. Проте, оскільки сам потерпілий, інформація про якого міститься у картці, не ставить під сумнів допустимість даного доказу, не стверджує про порушення його прав, суд визнає даний висновок експерта допустимим доказом і приймає його.

Також, суд визнає допустимими доказами висновки експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 1618 від 16.08.2016 року та № 1744 від 06.09.2016 року згідно яких при судово-токсикологічній експертизі крові, надісланої від ОСОБА_3 та ОСОБА_8 етанол не виявлений (т.1, а.с. 119, 121).

Згідно висновку експерта Чернігівського НДЕКЦ № 385 від 08.09.2016 року, на момент проведення експертного огляду система рульового керування та гальмівна система автомобіля «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 знаходились у технічно працездатному стані (т.1, а.с. 111-117). Сторона захисту ставить під сумнів даний висновок, вказуючи на те, що під час проведення експертизи використовувався пристрій люфтомір-динамометр ЛД-101 з простроченим свідоцтвом про повірку, а також те, що автомобіль було незаконно надано на експертизу. Вивчивши даний висновок, суд відкидає твердження сторони захисту, так як на сторінці 8 висновку експерта вказано, що свідоцтво про повірку люфтомір-динамометра ЛД-101 дійсне до 08.04.2017 року. Щодо автомобіля, то дійсно, на час проведення експертного дослідження він мав статус тимчасово вилученого майна, на яке не було накладено арешт у встановленому законом порядку. Це є порушенням процесуального законодавства з боку органу досудового слідства, проте, вказане порушення жодним чином не ставить під сумнів правильність висновку експерта, а тому суд приймає даний доказ.

Згідно висновку експерта Чернігівського НДЕКЦ з додатками № 386 від 14.09.2016 року (т. 1 а.с. 124-130), первинний контакт відбувся між передньою частиною переднього бамперу автомобіля «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 з задньою частиною велосипеду «Промінь» номер рами НОМЕР_2 . Кут між повздовжньою віссю автомобіля і повздовжньою віссю велосипеда на момент первинного контакту становив 37 град. +- 5 град. Щодо законності надання на дослідження автомобіля йдеться вище. Враховуючи, що експерт самостійно оглядав транспортні засоби, а не посилався на протоколи їх огляду, у суду відсутні підстави ставити під сумнів висновок експерта, а тому суд приймає вказаний доказ.

Також, в судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_11 , який детально пояснив спосіб проведення експертиз, використані методики та розтлумачив висновки досліджень.

При проведенні судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи експерт Чернігівського відділення КНДІСЕ дослідив питання виникнення і розвитку аварійної ситуації, керуючись як версією потерпілого, так і версією обвинуваченого. Згідно висновку даної експертизи № 2389/23/90/18-24 від 22.06.2018 року (т.1, а.с. 147-158) по версії потерпілого:

- При попутному зближенні по одній смузі проїзної часини автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та велосипедиста ОСОБА_8 безпечна дистанція між транспортними засобами повинна бути не менше 11,1...21,6м.

- За прийнятих вихідних даних при випередженні (обгоні) автомобілем під керуванням ОСОБА_3 попутного велосипедиста ОСОБА_8 безпечний боковий інтервал між транспортними засобами повинен складати не менше 1,0... 1,1м.

- В дорожній обстановці, що склалася водій автомобіля ОСОБА_3 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був керуватися вимогами п.13.1, 13.3 Правил дорожнього руху.

- В дорожній обстановці, що склалася водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути даної ДТП шляхом виконанням вимог п. 13.1 ПДР. У водія ОСОБА_3 не було перешкод технічного характеру, які не дозволяли б йому виконати вимоги п. 13.1 ПДР.

- За варіанту розвитку події на місці ДТП згідно версії ОСОБА_8 дії ОСОБА_3 не відповідає вимогам п. 13.1 ПДР.

- За варіанту розвитку подій згідно свідчень ОСОБА_8 необхідними умовами і технічною причиною виникнення події даної ДТП стала невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п. 13.1 ПДР в частині вибору безпечної дистанції від попутного велосипедиста.

- В дорожній обстановці, що склалася, дії велосипедиста ОСОБА_8 , які з технічної точки зору могли б призвести до виникнення події даної ДТП, Правилами дорожнього руху не регламентуються.

При дослідженні версії розвитку подій обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено:

- В умовах даної ДТП довжині гальмівних слідів 4м відповідає швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_3 біля 21.. .27км/год.

- При попутному зближенні по одній смузі проїзної частини автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та велосипедиста ОСОБА_8 безпечна дистанція між транспортними засобами повинна бути не менше 11,1...21,6м.

- За прийнятих вихідних даних при випередженні (обгоні) автомобілем під керуванням ОСОБА_3 попутного велосипедиста ОСОБА_8 безпечний боковий інтервал між транспортними засобами повинен складати не менше 1,0... 1,1м.

- За послідовності розвитку подій згідно версії ОСОБА_3 з метою створення безпечних умов руху він повинен був діяти у відповідності до вимог 13.1 ПДР.

- Дії водія ОСОБА_12 за його власною версією розвитку подій на місці ДТП не відповідають вимогам п. 13.1 ПДР.

- В дорожній обстановці, що склалася водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути даної ДТП виконанням вимог п. 13.1 ПДР.

- Необхідними умовами і технічною причиною виникнення даної ДТП є невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п. 13.1 ПДР.

- Дії велосипедиста ОСОБА_8 при наближенні до місця ДТП згідно версії ОСОБА_3 (маневрування до правого краю проїзної частини автодороги) регламентуються вимогами розділів 9 «Попереджувальні сигнали», 10 «Початок руху та зміна його напрямку» ПДР, зокрема п.п. 9.2б), 9.4, 10.1, 10.4 ПДР. При цьому регламентовані ПДР і виконані велосипедистом дії з технічної точки зору не створювали ні перешкоди ні небезпеки для водія заднього автомобіля під керуванням ОСОБА_3

- Небезпечну дорожню обстановку, яка згодом перетворилася на аварійну та в решті виникла сама ДТП, своїми необережними діями, що не відповідають вимогам п. 13.1 ПДР (в частині недотримання безпечної дистанції), створив сам водій ОСОБА_3 . За варіанту розвитку подій на місці ДТП згідно свідчень ОСОБА_3 дії водія зустрічного вантажного автомобіля з технічної точки зору не створювали для водія легковика реальної небезпеки і, відповідно, аварійної обстановки.

В судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_13 , який докладно розповів про проведення експертного дослідження, про використані вихідні та наукові дані, та про значення висновків, до яких він прийшов за результатами дослідження.

Сторона захисту ставить під сумнів висновки експерта, посилаючись на те, що до уваги було прийнято версію обвинуваченого, яку він надав слідству під час допитів та слідчого експерименту, перебуваючи у статусі свідка.

Відповідно до ст. 87 ч. 3 КПК України: Недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

В той же час, суд враховує наступне. Суд не покладає в основу обвинувачення показання ОСОБА_3 надані під час допиту в якості свідка та дані зі слідчого експерименту. Суд враховує, що під час допиту ОСОБА_3 та під час слідчого експерименту йому роз`яснювалися права і обов`язки свідка, передбачені ст.ст. 66, 67 КПК України, в тому числі відмовитися свідчити щодо себе, членів сім`ї і близьких родичів, а підстави для оголошення йому підозри були відсутні. Показання, надані ОСОБА_3 і використані експертом, повністю узгоджуються з показаннями, наданими потерпілим і показаннями самого обвинуваченого, наданими суду. Також, суд враховує усталену практику ЄСПЛ, на яку, в тому числі, посилається сторона захисту (щодо т.з. «плодів отруєного дерева»). У вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ, застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто, якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то і отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними, прикладом чого є Постанова ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства»

У суду відсутні підстави ставити під сумнів справедливість і достовірність зазначеного висновку експерта, а тому суд приймає його.

Таким чином, оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого - по справі відсутні.

У відповідності до ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути 17448,60 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

По справі заявлений цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення 1593,86 грн. витрат на проїзд, 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 12000 грн. витрат на правову допомогу. Даний позов підлягає частковому задоволенню. Так, витрати на проїзд потерпілий обгрунтував тим, що діями обвинуваченого було пошкоджено належний йому велосипед, на якому він їздив у село Тиниця, де знаходиться його дача з підсобним господарством. Тому потерпілий був вимушений їздити туди автобусом. Дана позовна вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: зазначені витрати не є прямою дійсною шкодою в розумінні цивільного законодавства; страхова компанія відшкодувала потерпілому матеріальну шкоду, в тому числі, завдану його велосипеду; велика частина квитків не містить дати, часу, напрямку руху (т. 1 а.с. 35-50); квитки з датами свідчать про переїзд у робочі дні та години, в той час, як потерпілий повідомив, що офіційно працює повний робочий день. За таких обставин, витрати на проїзд задоволенню не підлягають. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн. Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 12000 грн.

При вирішенні питання про речові докази, суд виходить з наступного. 30.08.2016 року автомобіль марки «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом (т. 2 а.с. 100) і в цей же день повернуто ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 92). 30.08.2018 року слідчим суддею Бахмацького районного суду Чернігівської області накладено арешт на вказаний автомобіль для забезпечення позову. Таким чином, автомобіль марки «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 підлягає поверненню законному володільцю з залишенням у силі ухвали про арешт майна. Велосипед «Промінь» номер рами НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 - підлягає поверненню законному володільцю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді двох років виправних робіт з відрахуванням двадцяти відсотків із суми заробітку в дохід держави, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат 17448 (сімнадцять тисяч чотириста сорок вісім) гривень 60 копійок на залучення експертів.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 10000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 12000 (дванадцять) гривень витрат на правову допомогу.

Речові докази: автомобіль марки «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 повернути законному володільцю. Велосипед «Промінь» номер рами НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 - повернути законному володільцю.

Заходи забезпечення кримінального провадження - накладення арешту на автомобіль марки «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 для забезпечення цивільного позову залишити в силі.

Вирок набирає законної сили через 30 днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, через Коропський районний суд Чернігівської області, шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1