Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

01 серпня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року у кримінальному провадженні №0000074 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає за адресою АДРЕСА_1 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ), громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працевлаштований, раніше не судимий, визнаний винуватим та засуджений:

-за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки;

-за ч.1 ст.135 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком один рік.

За сукупністю злочинів ОСОБА_6 у відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання - позбавлення волі строком три роки і шість місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

До вступу вироку в законну силу обрано ОСОБА_6 запобіжний захід - тримання під вартою й взято його під варту із зали суду.

Також, судом вирішено долю речових доказів та питання процесуальних витрат у провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 засуджено за те, що він 29 січня 2018 року, приблизно о 04 год. 25 хв., в порушення підпункту а) пункту 2.9, пункту 12.4 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), керуючи автомобілем «Opel Movano», за реєстраційним номером НОМЕР_1 , й рухаючись проїзною частиною вул.Андріївської в м. Березне Рівненської області, з боку вул.Чорновола в напрямку вул. Буховича, - поблизу супермаркету «Наш Край», що за адресою: м. Березне, вул.Андріївська, 23, із увімкненим світлом фар та швидкістю 121,5 км/год., що перевищує допустиму швидкість для руху у населеному пункті, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пунктів 12.3, 13.3 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, й в момент виникнення перешкоди для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася у попутному напрямку з вказаним автомобілем «Opel Movano», негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, під час об`їзду не дотримався безпечного інтервалу, та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , хоча мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом своєчасного реагування.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, від яких вона померла в автомобілі швидкої медичної допомоги під час транспортування до медичного закладу. Порушення ОСОБА_6 вимог пунктів 12.3, 13.3 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Крім того, 29 січня 2018 року, приблизно о 04 год. 25 хв., ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що в результаті наїзду автомобілем «Opel Movano», за реєстраційним номером НОМЕР_1 , на велосипедиста ОСОБА_9 , потерпіла залишилися лежати на вул.Андріївській в м Березне Рівненської області, перебуваючи у небезпечному для життя стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, маючи реальну можливість надати первинну медичну допомогу, завідомо залишив потерпілу без допомоги, хоча сам поставив потерпілу у небезпечний для життя стан, на місці дорожньо-транспортної події не залишився, не переконався чи потребує потерпіла ОСОБА_9 медичної допомоги, не викликав працівників медичної допомоги, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив у небезпеці та з місця події зник.

Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, та ч. 1 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження особою, яка поставила потерпілого в небезпечний для життя стан.

Не погодившись з вироком суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень його підзахисним, а також кваліфікацію дій такого, вважає призначене судом покарання ОСОБА_6 невідповідним особі обвинуваченого. Вказує, що його підзахисний раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався, за місцем роботи та навчання характеризується виключно позитивно, ним відшкодовано збитки потерпілим, також обвинувачений щиро покаявся й просив пробачення у потерпілих, водночас обтяжуючих покарання ОСОБА_6 обставин немає. Додає, що ОСОБА_6 , після вчинення злочину, добровільно, з власної ініціативи з`явився в органи поліції що підтвердили свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що додатково свідчить про каяття такого. Запевняє, що ОСОБА_6 відразу надавав кошти і на поховання загиблої ОСОБА_9 .

Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 положення ст.75 КК України, звільнивши такого від відбуття покарання із встановленням іспитового строку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 які підтримали апеляційну скаргу та просили вирок суду в частині призначеного покарання змінити, з наведених у апеляційній скарзі захисника підстав, думку прокурора ОСОБА_5 який просив вирок суду залишити в силі, як законний і обґрунтований, вимоги апеляційної скарги вважає безпідставними, доводи потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 які пояснили що претензій до обвинуваченого не мають, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні та не заперечується у поданій апеляційній скарзі.

Однак, як вбачається з вироку суду доводи поданої захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 апеляційної скарги щодо звільнення обвинувачення від відбування покарання з випробуванням є слушними. Так, за змістом статті 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігало вчиненню нею інших злочинів, на що обґрунтовано покликаються скаржники у поданих апеляційних скаргах.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, судам необхідно належним чином мотивувати у вироку. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, інвалідам, особам, які щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, один із яких є тяжким злочином а інший середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеристику обвинуваченого, обставини що пом`якшують покарання щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин що обтяжують покарання, і призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції інкримінованих йому ч.2 ст.286 КК України та ч.1 ст.135 КК України, пов`язане з позбавленням волі.

Водночас, апеляційним судом з`ясовано, що ОСОБА_6 не тільки щиро розкаявся у вчиненому, а й неодноразово просив пробачення у потерпілих й добровільно відшкодував їм у повному обсязі усі вимоги щодо матеріальної та моральної шкоди. Під час підготовки справи до слухання в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_12 подала до суду заяву (арк.м.п.179-181) в якій просить справу розглянути без її та її брата ОСОБА_13 участі, оскільки перебуває за кордоном, й зазначає що на даний час не має жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 . Пояснює, що після смерті матері обвинувачений підтримав її та брата, допоміг і матеріально. Просить не позбавляти ОСОБА_6 волі та призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України. Вказану заяву потерпілої повністю підтримав і її брат ОСОБА_13 , про що вказав письмово у заяві та засвідчив своїм підписом.

Також, під час підготовки справи до слухання в суд апеляційної інстанції надійшла розписка потерпілої ОСОБА_12 , датована 19.04.2019 роком, у якій потерпіла зазначає, що отримала і матеріальну та моральну компенсацію від батьків ОСОБА_6 , пробачає ОСОБА_6 скоєне.

У ході апеляційного розгляду провадження обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив свою винуватість у вчинених злочинах, з приводу чого щиро кається, жалкує про вчинене, зазначивши при цьому що примирився з потерпілими.

Позиція потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання із випробуванням є повністю виваженою.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_6 дійсно раніше не притягувався ні до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким проживає разом із батьками та сестрою (арк.м.п.115,117), за місцем роботи характеризується виключно позитивно, як доброзичлива та привітна особа, надійний у скрутних ситуаціях (арк.м.п.116), щиро розкаявся у вчинених злочинах та повністю відшкодував завдану шкоду.

Відповідно до вимог ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно положень ст.75 КК України, звільнення від відбування покарання можливе лише тоді, коли суд дійде висновку про виправлення засудженого без відбування покарання за наявності цілого комплексу обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, беручи до уваги пом`якшуючі покарання обставини - відшкодування завданої потерпілим шкоди, примирення з потерпілими, щире каяття, а також позицію потерпілих які письмово засвідчили своє бажання не позбавляти обвинуваченого волі, колегія суддів вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з встановленням іспитового строку, передбаченого законом, та покладенням певних обов`язків, згідно вимог ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, та за ч.1 ст.135 КК України покарання у виді позбавлення волі строком один рік.

За сукупністю злочинів ОСОБА_6 у відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання - позбавлення волі строком три роки і шість місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст.ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю два роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк перебування його під вартою з 02.04.2019 року по 01.08.2019 року.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

__________ _____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3