Справа № 308/7882/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11.11.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/4806/120/19 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 23.11.2016.
Цим вироком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Фатеж Курської області, Росія, мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, судимий, востаннє, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2016 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України на 4 роки 10 місяців позбавлення волі, звільнений 06.04.2016 у зв`язку з відбуттям покарання, засуджений за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі.
На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком два роки. На нього покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Ухвалено: запобіжним заходом залишити особисте зобов`язання; стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати у розмірі 439,80 грн., речовий доказ: золотий ланцюжок залишити у розпорядженні власника - ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 10.07.2016 приблизно о 15:30 біля будинку № 35 по вул. Берчені у м. Ужгород, умисно, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_8 золотий ланцюжок вартістю 11 296 грн. 80 коп., спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження, однак, свій умисел на викрадення чужого майна до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі: був затриманий громадянином ОСОБА_9 та працівниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує, що у вироку «були допущені грубі помилки, які потрібно з`ясувати». Просить вирок скасувати і винести йому вирок «вірно, згідно інкримінованого йому злочину».

Обвинувачений був завчасно, установленим порядком повідомлений про час і місце апеляційного розгляду справи і подав апеляційному суду клопотання про апеляційний розгляд кримінального провадження без його участі.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї прокурора, яка вважає вирок законним і обґрунтованим, перевірив матеріали кримінального провадження і приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, його правова кваліфікація в апеляційній скарзі не оспорюються. В чому саме полягають помилки суду, а також підстав для скасування або зміни вироку обвинувачений в апеляційній скарзі не вказав.

Кваліфікація таких дій за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України як закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, що не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого повторно, встановленим судом обставинам відповідає.

Санкція ч.2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Відповідно до засад ч.2 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня його тяжкості, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з приписами, вказаними у частинах першій і третій статті 68 КК України, при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця. При цьому за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

ОСОБА_7 злочин вчинив не вперше: з 2008 року він ушосте притягується до кримінальної відповідальності за корисливі, в тому числі тяжкі злочини, двічі звільнявся від кримінальної відповідальності з випробуванням, якого не витримав, новий злочин вчинив вже через три місяці після звільнення з місць позбавлення волі. Суспільно корисною працею і пошуком законних джерел засобів існування він не займається, характеризується, як вказав суд, посередньо.

Міру покарання ОСОБА_7 суд визначив у межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, ступеня здійснення злочинного наміру, причини, внаслідок якої злочин не було доведено до кінця, а також меж щодо виду і розміру покарання, визначених ч.3 ст. 68 КК України. Врахував суд і те, що ОСОБА_7 визнав вину, розкаявся і що обставин, які обтяжували б його покарання, не встановлено.

Що ж до наведених у вироку мотивів звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, то вони в апеляційній скарзі не оспорюються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 23.11.2016 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який утримується під вартою, - протягом цього ж строку з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: