ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/941/19 Номер провадження 11-кп/814/1169/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Великі Бірки Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 24 листопада 2019 року включно.

Згідно з клопотанням та ухвалою, у провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000321 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується у тім, що 28.04.2019 приблизно о 20-30 год., перебуваючи на посаді помічника чергового чергової частини ізолятора тимчасового тримання № 4 ГУ НП в Полтавській області, знаходячись біля будинку № 5 по вул.. Грицюти в смт. Опішня Полтавської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, застосував ручну осколкову гранату Ф-1 та кинув корпус гранати у бік людини, внаслідок чого стався вибух.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у незаконному поводженні з бойовими припасами, тобто придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.
Окрім того, ОСОБА_7 28.04.2019 приблизно о 20-30 год. знаходячись біля будинку № 5 по вул.. Грицюти в смт. Опішня Полтавської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, кинув корпус гранати в бік ОСОБА_9 , внаслідок чого стався вибух на відстані 9-10 метрів від ОСОБА_9 , заподіявши їй тілесні ушкодження легкого та тяжкого ступеня тіжкості. Після застосування гранати, ОСОБА_7 з місця події втік.
29.04.2019 після моменту фактичного затримання, в порядку ст..208 КПК України, за підозрою у незакінченому замаху на умисне вбивство, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , під час якого останній добровільно видав слідчому поліетиленовий пакет, в якому містилися предмети, схожі на набої, калібру 5,45 мм., у кількості 30 шт., які були вилучені.
Продовжуючи дію запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів врахувала існування встановлених судом ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України; особу обвинуваченого, його вік, сімейний та матеріальний стан, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннях, та дійшла до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора згідно ч. 1 ст. 197 КПК України, а саме продовження для підсудного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, так як вказані ним ризики доведені та встановлені ухвалою Октябрського райсуду м. Полтава від 30.04.2019 року, продовженого ухвалою Полтавського райсуду м. Полтава від 19.08.2019 року. Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Не погоджуючись з рішенням колегії суддів, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту.
Вказує, що він не має намірів переховуватися від суду або не виконувати судові рішення, а оскільки по справі проведено усі слідчі дії та допитана потерпіла і свідки не має наміру впливати на її покази.
Зазначає, що судом не розглядалися можливості застосування альтернативних видів запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту. Посилається на наявність постійного місця проживання в смт. Опішня, позитивну характеристику, перебування на його утриманні неповнолітньої дитини 2016 р.н., раніше не судимий, є учасником бойових дій 2014-2015рр. у зоні проведення АТО, а тому можливо змінити запобіжний захід на більш м`який.
Інші учасники кримінального провадження ухвалу не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах - адвоката ОСОБА_8 , які підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та просили скасувати ухвалу і застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заперечення прокурора проти її задоволення, вивчивши матеріали п ровадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла наступного висновку.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції Україн (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати всі обставини з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час вирішення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, доведених прокурором в судовому засіданні, тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про його особу та дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На підтвердження зазначених судом ризиків вказує те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким, має високий ступінь суспільної небезпеки та вчинений способом небезпечним для життя багатьох осіб, а тому існує ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання. Зважаючи на обставини за яких вчинено кримінальне правопорушення, ОСОБА_7 може вчинити дії щодо незаконного впливу на потерпілу, анкетні дані та адреса проживання якої йому відомі, з метою зміни її показань в суді або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту, на якому наполягає обвинувачений та його захисник, є неможливим, оскільки він передбачає перебування ОСОБА_7 на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та об`єктивне встановлення істини у кримінальному провадженні.
Наведені обвинуваченим та захисником дані, що позитивно характеризують особу обвинуваченого, враховуються колегією суддів, однак не можуть визнаватися безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу та не зменшують існуючі ризики.
За таких обставин, ухвала колегії суддів першої інстанції винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2019 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4