В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1330/18

Провадження № 1-кп/348/115/19

20 травня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000039 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Охтирка, Сумської області, зареєстрованого та проживає у АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на утриманні немає нікого, проходив військову службу за контрактом на посаді старшого навідника 3 гранатометного розрахунку гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старший солдат, на даний час працює по тимчасових заробітках, згідно ст.89 КК України не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тривалістю понад один місяць.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

17 червня 2016 року ОСОБА_4 з Міністерством оборони України в особі командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_5 укладено контракт про проходження військової служби на строк 6 (шість) місяців. Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 21.12.2016 № 1 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого навідника 3 гранатометного розрахунку гранатометного взводу роти вогневої підтримки даної військової частини. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 21.12.2016 №3 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення даної військової частини.

Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов"язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 29 грудня 2016 року № 7 старший солдат ОСОБА_4 вибув у щорічну основну відпустку за 2016 рік строком на 15 діб з 30 грудня 2016 року по 15 січня 2017 року, після проведення якої мав повернутись в розташування військової частини НОМЕР_3 .

16 січня 2017 року о 09,00 год. старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), та незаконно, без поважних причин перебував поза розташуванням військової частини до 09.00 год. 21.06.2018, тобто тривалістю понад один місяць, проводячи час на власний розсуд за місцем проживання в с. Рубани Охтирського району Сумської області, де проводив час на власний розсуд,

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та дав суду показання про те, що він з весни 2015 року пішов добровольцем в Збройні Сили України і приймав безпосередню участь в антитерористичній операції в Донецькій області та є учасником бойових дій. Наприкінці 2016 року він знаходився на передовій, коли йому стало відомо про те, що його мати перенесла інфаркт. По цій причині він виявив бажання звільнитися зі служби та повернутися додому, однак не зміг цього зробити, так як в той же час їх було перенаправлено для подальшого проходження служби в смт.Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, де його зараховано до військової частини НОМЕР_3 . Він знову намагався подати рапорт про звільнення, однак йому запропонували піти у відпустку, а в подальшому вже звільнити. 30 грудня 2016 року він вибув додому у відпустку на 15 днів. Коли він перебував у відпустці, то йому зателефонував ротний і повідомив, що їх знову відправляють на передову вже в Авдіївку. Зазначив, що в цей час у нього важко хворіла мама, після інфаркту перенесла інсульт, потребувала лікування та догляду, а тому він не мав коштів, щоб повернутися до військової частини. Він не достеменно не усвідомлював, що за це може настати кримінальна відповідальність. В подальшому він подав рапорт на звільнення і думав, що його звільнили, хоча сам про те, чи його звільнили з лав збройних сил він не цікавився. Свої дії усвідомив, у вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення за скоєне та запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати та не призначати реальну міру покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.

З враховуванням викладеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.4 ст. 407 КК України, які виразилися у нез`явленні військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу з відпустки без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфіковані вірно.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

Тому при призначенні покарання ОСОБА_4 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, має постійне місце проживання, за яким характеризується з негативної сторони, що на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його відношення до скоєного, поведінку до і після вчинення злочину, що він є учасником бойових дій.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що ОСОБА_4 вину визнає повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено .

Згідно досудової доповіді Охтирського міськрайонного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Сумській області у обвинуваченого середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, який він становить для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе. (а.к.п.114-115).

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у виді позбавлення волі.

Крім того, є підстави звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, застосувавши ст.75 КК України і з врахуванням всіх обставин справи та особи винного суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід визначити іспитовий строк 1 рік. Згідно ст.76 КК України на ОСОБА_4 під час іспитового строку слід покласти обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На думку суду, саме таке основне покарання у виді позбавлення волі, але з іспитовим строком, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід ОСОБА_4 21 червня 2018 року було застосовано у вигляді особистого зобов"язання до 20 серпня 2018 року включно, на даний час підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст. 76 ч.1 п.п. 1, 2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1