Ухвала

Іменем України

29 серпня 2019 р.

м. Київ
Справа № 210/5634/17
Провадження № 51-4214 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну засудженого ОСОБА_4 , на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2019 року щодо
ОСОБА_4 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 16988,58 грн., моральну шкоду у розмірі 100000 грн., а всього 116988,58 грн. В іншій частині вимог відмовлено.
Окрім того, судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року, 14.05.2017 року приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на відстані 5 метрів від центрального входу до приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту між ним та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно завдав один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в обличчя ОСОБА_5 . Внаслідок цього ОСОБА_5 перечепився через урну та впав. В ході подальшого конфлікту ОСОБА_4 підбіг ззаду до ОСОБА_5 та обхопив його за тулуб обома руками, після чого здійснив кидок через себе. Внаслідок цього ОСОБА_5 впав на бетонне покриття задньою поверхнею тулубу та отримав тілесні ушкодження у вигляді: правобічний передній зчеплений вивих 4-го шийного хребця, перелом остюкових відростків 3-4 шийних хребців, які за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, та тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому дуги 2 шийного хребця, перелому нижньосуглобового відростка 2 шийного хребця, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечності для життя.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2019 рокуза апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 було вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року було скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Засуджений звернувся з клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження, обґрунтовуючи це тим, що під час строку на касаційне оскарження, а саме 18 червня 2019 року, його було взято під варту, й з оскаржуваною ухвалою апеляційного суду він ознайомився лише 09 липня 2019 року.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості правопорушення та особі засудженого, просить вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду змінити і призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Зокрема, вважає, що незастосування до нього ст. 75 КК України призвело до суворості призначеного йому покарання.
Мотиви суду
З огляду на те, що у клопотанні засудженого наведені об`єктивні причини, пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів вважає за необхідне визнати їх поважними, задовольнити клопотання та поновити вказаний процесуальний строк.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Свою винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінальну-правову оцінка свого діяння за ч. 1 ст. 121 КК України засуджений у касаційній скарзі не оспорює.

Стосовно доводів засудженого про суворість призначеного йому покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також визначити можливість виправлення засудженого без відбування покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_4 покарання, а також можливості звільнення його від відбування покарання з випробуванням, ґрунтується на наведених вимогах закону.
Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, обираючи ОСОБА_4 покарання, суди належним чином врахували ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання.
В результаті суд прийшов до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, при цьому врахувавши, що обвинувачений вчинив умисний злочин, небезпечний для життя потерпілого.
Для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, місцевий та апеляційний суди обґрунтованих підстав не знайшли, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість його наслідків. Таких підстав не вбачається й у змісті поданої касаційної скарги.
Дніпровський апеляційний суд при перегляді справи за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 , врахувавши вищевказані обставини, а також те, що потерпілий ОСОБА_5 в результаті протиправних дій обвинуваченого отримав пожиттєво інвалідність, й ОСОБА_4 не відшкодував завдану йому матеріальну і моральну шкоду, залишив вирок суду першої інстанції без змін в частині призначеного покарання. Також суд врахував, що потерпілий ОСОБА_5 наполягав на реальному позбавленні волі обвинуваченого.
На думку колегії суддів касаційного суду, місцевий та апеляційний суди обґрунтовано визнали недоцільним застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки його виправлення, враховуючи вищевказані обставини, можливе лише за умови його ізоляції від суспільства.
Колегія суддів касаційного суду приходить до висновку, що покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав вважати, що незастосування судами до засудженого положень ст. 75 КК України призвело до призначення явно несправедливого покарання через суворість, колегія суддів касаційного суду не убачає.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПКУкраїни.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись п.2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити ОСОБА_4 строк касаційного оскарження вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2019 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2019 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3