Провадження №1-кп/761/1964/2019
В И Р О К
іменем України

04 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острожець, Малинівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , слідчо-арештованого та перебуваючого у ДУ «Київський слідчий ізолятор», за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, раніше неодноразово судимого, а саме: 06 квітня 2016 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, 09 червня 2016 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, 27 березня 2017 року засудженого Деснянським районним судом м. Києва за вищезазначеними вироками до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, а саме: 06.04.2016 р. Подільським районним судом м. Києва за ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки на підставі ст. 75 КК України; 09.06.2016 р. Шевченківським районним судом м. Києва за ст.15 ч. 2, 186 ч. 2 КК України до покарання у виді 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки на підставі ст. 75 КК України, 27 березня 2017 року Деснянський районним судом м. Києва засуджений за вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим до покараня у виді 4-ох років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки на підставі ст. 75 КК України, на шлях виправлення не став, а вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 27 березня 2019 року, о 10 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись на пл. Майдан Незалежності, у приміщенні ТЦ «Глобус», що у м. Києві, зайшов до магазину «Дефакто», в якому знаходяться різні товари для продажу. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення двох пар взуття, а саме жіночих кросівок, які знаходились на торговій вітрині.
Реалізуючи свій протиправний умисел, 27 березня 2019 року, о 10 годині 45 хвилин ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні магазину «Дефакто», що на пл. Майдан Незалежності, ТЦ «Глобус» у м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв із прилавка дві пари жіночих кросівок «Foot Wear L194AZ», вартістю 479,2 гривень кожна, які поклав у свій пакет.
Однак незаконні дії ОСОБА_4 були помічені продавцем ОСОБА_6 , яка висловила вимогу зупинитись та повернути кросівки. ОСОБА_4 , діючи відкрито, 27 березня 2019 року о 10 годині 47 хвилин в приміщенні магазину «Дефакто», що на пл. Майдан Незалежності, ТЦ «Глобус» у м. Києві, почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення, ігноруючи вимогу продавця ОСОБА_6 зупинитись та повернути викрадені речі, а навпаки, разом із викраденим побіг до виходу з ТЦ «Глобус» в напрямку станції метрополітену «Майдан Незалежності», де був зупинений працівниками охорони торгового центру.
А всього, ОСОБА_4 відкрито, повторно викрав приватне майно ТОВ «Дефакторітейл Україна», на суму 958 гривень 40 копійок, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не довів до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцями закладу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, зазначив, що всі обставини, зазначені в обвинувальному акті відповідають дійсності та пояснив суду, що 27 березня 2019 року о 10 годині 45 хвилин він зайшов до магазину, розташованого у ТЦ «Глобус», що знаходиться на Майдані Незалежності та викрав 2 пари кросівок, однак його помітили та в подальшому зупинили працівники охорони торгового центру. У вчиненому він щиро розкаюється.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, перевіривши, що вони вірно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових документів та матеріалів, що характеризують обвинуваченого як особу.
Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу ОСОБА_4 , а саме те, що останній не перебуває під наглядом лікаря-нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується негативно, раніше був неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, що обтяжує покарання засудженого рецидив злочинів.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України в межах санкції статті у виді позбавлення волі.
На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.
З огляду на те, що даний злочин було вчинено ОСОБА_4 в період іспитового строку, визначеного ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року, суд вважає за необхідне, керуючись вимогами ч. 3 ст. 78 КК України, за правилами, передбаченими в статтях 71 та 72 КК України, частково приєднати до покарання, визначеного цим вироком невідбуту частину покарання, визначеного ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року.
Цивільних позовів, в рамках кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України, а саме:

-диск формату CD-R, ємкістю 700 МВ, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, після вступу вироку в законну силу, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.

-дві пари жіночих кросівок, передані на відповідальне зберігання керуючій магазину «Дефакто», ОСОБА_7 , після вступу вироку в законну силу, слід залишити у володінні власника - ТОВ "ДефактоРітейлУкраїна".

Запобіжний захід, обраний стосовно ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 70, 72, 78, 186, КК України, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 3 ст. 78 КК України, за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднати до покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідбуту частину покарання, що було визначено ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року, остаточно призначивши для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
Зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.03.2019 року по дату набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавленні волі, як це передбачено ч. 5 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, обраний під час досудового розслідування до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Цивільний позов, в рамках кримінального провадження не заявлено.
Речові докази:
-диск формату CD-R, ємкістю 700 МВ, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, після вступу вироку в законну силу, - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-дві пари жіночих кросівок, передані на відповідальне зберігання керуючій магазину «Дефакто», ОСОБА_7 , після вступу вироку в законну силу, - залишити у володінні власника - ТОВ "ДефактоРітейлУкраїна".

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя