Єдиний унікальний номер справи №357/2398/19 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2971/2019 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глушки, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2018 за ч. 1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт, з яких не відбув 126 год.
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком 2 (два) місяці.
На підставі ст. 71, 72 КК України приєднано частково до призначеного покарання не відбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2018 і визначено остаточне покарання у виді арешту строком 2 (два) місяці 10 (десять) днів.
За вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, за наступних обставин

17.08.2018 ОСОБА_8 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. Вказаний вирок набрав законної сили 11.10.2018 .
Пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 36 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
Виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою відповідно до вимог цього Кодексу.
Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.
02.11.2018 на виконання до Білоцерківського МРВ з питань пробації надійшло розпорядження та вирок відносно засудженого ОСОБА_8 .
06.12.2018 ОСОБА_8 було роз`яснено порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, та вручено направлення за вих. № 32/3439 до КП «ВУ ЖКГ-1» м. Узин, Білоцерківського району, Київської області для відпрацювання громадських робіт з 07.12.2018 року. Засудженому ОСОБА_8 належним чином роз`яснені зміст ст. 36-40 КВК України та ч.2 ст. 389 КК України.
06.12.2018 в Білоцерківському МРВ з питань пробації ОСОБА_8 роз`яснено, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, також роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, передбачені ч. 1 ст. 37 КВК України, а саме: він зобов`язаний додержуватись встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, про що останній дав письмову підписку.
Згідно з довідкою КП «ВУ ЖКГ-1» м. Узин за вих. №07-06/502 від 14.12.2018 року ОСОБА_8 наказом № 14-ГР від 14.12.2018 року прийнятий для виконання робіт двірником міста для проходження громадських робіт строком 150 годин, безоплатно з 17.12.2018 та складений графік виходу на роботу в період з 17.12.2018 по 31.12.2018 включно, з яким ОСОБА_8 ознайомлений особисто.
Згідно з довідкою від 20.12.2018 КП «ВУ ЖКГ-1» м. Узин ОСОБА_8 не приступив до відбування призначеного покарання у виді громадських робіт з 17.12.2018, без поважних причин.
20.12.2018 року ОСОБА_8 пояснив, що у зв`язку із народженням сина не приступив до відбування покарання згідно направлення та зобов`язався почати відпрацьовування з 21.12.2018.
У зв`язку з відсутністю поважних причин невиходу для відбування громадських робіт, що є порушенням порядку відбування покарання у вигляді громадських робіт. 20.12.2018 ОСОБА_8 винесено офіційне застереження у формі письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України у випадку подальшого ухилення від відбування покарання та повторно роз`яснено порядок відбування покарання у виді громадських робіт.
Згідно табеля КП «ВУ ЖКГ-1» м. Узин вих. № 07-06/521 від 29.12.2018 ОСОБА_8 з 21.12.2018 по 29.12.2018 відбув 24 години громадських робіт.
Згідно з довідкою КП «ВУ ЖКГ-1» м. Узин від 08.01.2019 за № 07-06/15 ОСОБА_8 з 02.01.2019 не з`являється для відбування громадських робіт, виклики ігнорує.

На підставі ч. 3 ст. 40 КВК України ОСОБА_8 допустив порушення порядку та умов відбування покарання, що виразилося в невиході більше двох разів протягом місяця до об`єкту відбування покарання у виді громадських робіт, без поважних причин, а саме з 17.12.2018 по 20.12.20018 допустив прогули без поважних причин в кількості 16 годин громадських робіт та з 02.01.2019 не відбуває покарання по теперішній час.
Отже, починаючи з 02.01.2019 ОСОБА_8 , діючи з мотивів зневаги до судового вироку, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, без поважних причин на роботу до КП «ВУ ЖЕК № 1» м. Узин не з`являється і таким чином, не відбув покарання у виді 126 годин громадських робіт.
Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок суворості, просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року відносно ОСОБА_8 змінити та призначити більш м`яке покарання не передбачене санкцією ч.2 ст. 389 КК України.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не в повній мірі було враховано дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив обставини за яких вчинив правопорушення, а також обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме вчинення злочину, внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин. Крім того, на думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно було визнано обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочину, оскільки справа розглядалась в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, і у судовому засіданні не досліджувалось наявність умислу в діях ОСОБА_8 . Вважає, що суд першої інстанції, враховуючи всі пом`якшуючі обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, безпідставно не застосував до ОСОБА_8 вимоги ст. 69 КК України та не перейшов до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції частини 2 статті 389 КК України.
Крім того, апелянт зазначає, що саме покарання у виді штрафу чи громадських робіт надасть змогу обвинуваченому ОСОБА_8 не втрачати зв`язок із сім`єю, забезпечувати її матеріально та працювати на попередній роботі.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив задовольнити її, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, наслідки, які настали від вчинення злочину, обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано і враховано щире каяття, визнання вини обвинуваченим та перебування на його утриманні двох малолітніх дітей, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України визнано і враховано рецидив злочину. Також, судом першої інстанції враховано дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який має середню спеціальну освіту, на час вчинення злочину проживав за рахунок тимчасових джерел заробітків, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, на час вчинення злочину мав добрий стан здоров`я, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також його ставлення до вчиненого. Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 були враховані всі обставини, передбачені статтею 65 КК України в тому числі і ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання наближене до мінімальноної межі санкції ч.2 ст. 389 КК України за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. Посилання захисника на те, що судом першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не було враховано обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих сімейних обставин, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки зазначені обставини не були встановлені судом першої інстанції в ході судового розгляду, не встановлені такі обставини і в ході судового розгляду судом апеляційної інстанції.
Також, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано було визнано і враховано рецидив злочину, як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, оскільки ОСОБА_8 будучи раніше засудженим за вчинення умисного злочину, вчинив новий злочин, передбачений ч.2 ст. 389 КК України суб`єктивна сторона якого характеризується прямим умислом, тобто умисний злочин, маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість за попередній злочин, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.
Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_6 до апеляційного суду не надано.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_8 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника з приводу суворості призначеного судом покарання обвинуваченому.
Керуючись ст. ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4