Справа № 303/5580/19
Провадження № 1-кп/303/653/19
Номер рядка стат. звіту 18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 жовтня 2019 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 9 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, не одруженого, українця, громадянина України, проживає у сім`ї з батьком, раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
представника органу опіки і піклування Мукачівської районної
державної адміністрації ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 29 липня 2019 року, близько 19 години неподалік будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних стосунків, які виникли з побутових підстав, під час сварки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, завдав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар обутою ногою в область голови, від якого останній впав на землю і тоді ОСОБА_3 умисно наніс чисельні удари кулаком по всіх частинах тіла потерпілого ОСОБА_5 , в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у виді: тотальних синців у ділянці 2-5 пальців лівої кисті, закритий перелом п`ясної кістки 4-го пальця ліворуч, забій лівого плечового суглобу, гранулюючи рану, забій грудної клітини праворуч, підшкірні крововиливи в ділянці 2-4 ребер справа, гематому нижньої губи. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичного експерта Мукачівської міжрайонної судово-медичної експертизи № 195/2019 від 12 серпня 2019 року тілесні ушкодження у виді перелому відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день, згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», всі інші тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень.
Суд вважає, що діяння обвинуваченого ОСОБА_3 містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю при викладених вище обставинах, у вчиненому щиро розкаявся, просив не позбавляти його волі.
У судовому засідання представник органу опуки та піклування Мукачівської РДА ОСОБА_6 просила до обвинуваченого застосувати ст..105 КК України.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини в скоєному злочині, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, встановлена зібраними по справі і перевіреними судом такими доказами.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив подію злочину. Заявив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має та просять його суворо не карати, вони примирилися.
Згідно висновку експерта № 195/2019 від 12.08.2019 року, у гр.-ка ОСОБА_5 при огляді виявлені тілесні ушкодження у виді: тотальних синців у ділянці 2-5 пальців лівої кисті, закритий перелом п`ясної кістки 4-го пальця ліворуч, забій лівого плечового суглобу, гранулюючи рану, забій грудної клітини праворуч, підшкірні крововиливи в ділянці 2-4 ребер справа, гематому нижньої губи. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді перелому відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день, згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», всі інші тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень.
Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого з урахуванням інших досліджених судом доказів дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, доведена повністю. Його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку в Мукачівському міськрайонному центрі зайнятості як безробітній станом на 12 серпня 2019 року не перебуває.
Згідно досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_3 орган пробації вважає за можливе перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, за умов спільної праці обвинуваченого, його сім`ї та уповноваженого органу з питань пробації за такими напрямками: мотивація та підтримка підлітка до змін; розвиток вміння давати адекватну оцінку своїм діям та аналізувати дії інших, формування морально-правової свідомості.
Обставиною, яка пом`якшує покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім. .
Обставин, які обтяжували б покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначення покарання обвинуваченому, суд, керуючись вимогами ст. ст. 65, 103 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_3 , який вину в скоєному визнав, обставини справи, що пом`якшують покарання, умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, рівень його розвитку.
В судовому засіданні сторони кримінального провадження, крім прокурора, вважали за можливе та доцільне застосувати відносно ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру згідно ст. 105 КК України, звільнивши його від покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання якщо буде визнано, що внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. Як зазначено у частині другій цієї статті, у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.
П.п. 7,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду справ про застосування примусових заходів виховного характеру", передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 п.2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Суд, вважає, що неповнолітній ОСОБА_3 може бути звільнений від покарання за ч.1 ст.122 КК України із застосуванням примусових заходів виховного характеру, оскільки внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки неповнолітній обвинувачений на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
За таких обставин, на підставі п.1 ч.2 ст. 105 КК України до неповнолітнього ОСОБА_3 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (чч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (ст. ст.75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Таким чином, необхідно визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122КК України без визначення виду та розміру покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 94, 100, 370, 371, 373-376, 484 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме: застереження.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду і через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча ОСОБА_1