Справа № 357/4656/19 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2642/2019 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001170 від 24.04.2019 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні у першій інстанції ОСОБА_12 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2019 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.07.2008 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 17.06.2010 Приморським районним судом міста Одеси за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 13.03.2015 Приморським районним судом м. Одеса за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Ухвалою Березанського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2016, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання період з 01.02.2015 по 12.04.2015 з розрахунку 1 день за 2 дні позбавлення волі, звільнений 20.11.2017, по відбуттю строку покарання,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_10 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішено питання про речові докази;

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 , 23 квітня 2019 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи у квартирі свого знайомого ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_2 , розуміючи, що потерпілий ОСОБА_14 не зможе чинити опору, не зважаючи на його викрики щодо припинення правопорушення, з корисливих мотивів, повторно, відкрито заволодів милицями марки «HT-002-008», які належать ОСОБА_14 , чим завдав останньому збитків на суму 266 гривень 67 копійок.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, вважав вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість. Зазначив, що призначаючи покарання ОСОБА_10 судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. Указав, що обвинувачений ОСОБА_10 має не зняті та не погашені судимості за вчинення тяжких злочинів проти власності. Звернув увагу, що обвинувачений ОСОБА_10 не працевлаштований, не має осіб на утриманні, зловживає алкогольними напоями. Крім того указав, що до ОСОБА_10 вже застосовувались положення кримінального законодавства щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак останній знову вчинив злочин проти власності, що вказує на небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення. Поряд з цим, прокурором звернуто увагу, що суд призначаючи обвинуваченому покарання з іспитовим строком, належним чином не мотивував своє рішення, обмежившись лише тим, що перелічив обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , не вказавши наявність обставин, що обтяжують покарання, які були зазначені в обвинувальному акті. Просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 засудити за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 указала, що вирок є обґрунтованим та вмотивованим, оскільки суд при призначенні покарання обвинуваченому врахував як характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, так і дані про особу обвинуваченого, який був раніше неодноразово судимий. Просила вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_10 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 186 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

За змістом ч.1 ст. 420 КПК України, підставами для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції є, у тому числі, неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 положень ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є слушними та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інших обставинах справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б указували на можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання. На підтвердження такого висновку, колегія суддів звертає увагу на тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який є тяжким злочином, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, за місцем проживання характеризується негативно. При цьому, колегія суддів зважає також і на фактичні обставини вчинення ОСОБА_10 грабежу, який відкрито заволодів милицями потерпілого ОСОБА_14 . Наведене негативно характеризує обвинуваченого ОСОБА_10 та приводить колегію суддів до переконання про відсутність можливості його перевиховання без ізоляції від суспільства та досягнення мети покарання, визначеної ч. 2 ст. 50 КК України. Колегія суддів вважає, що дані про особу обвинуваченого, які наведені у вироку судом та обставини, що пом`якшують покарання не дають підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання. Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений неодноразово засуджувався у тому числі і до покарання, яке відбував реально, після звільнення із місць позбавлення волі новий умисний тяжкий злочин вчинив через нетривалий проміжок часу. Ця обставина безумовно указує на неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та необґрунтованість рішення суду про звільнення його від відбування покарання із випробуванням. Вирок у частині покарання не відповідає критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості, а тому у частині покарання він підлягає скасуванню.

У зв`язку із тим, що рішення про покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК України, призведе до застосування до останнього більш суворого покарання, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити в цій частині новий вирок.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким, що відповідатиме досягненню мети покарання, передбаченій ч. 2 ст. 65 КК України ч.2 ст. 50 КК України, а також відповідати критеріям покарання, визначеним ч.2 ст. 65 КК України буде покарання у виді 4 років позбавлення волі.

У зв`язку із тим, що за своєю природною суттю покарання, яке належить відбувати реально є більш суворим ніж покарання, яке реально не відбувається, призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із реальним його відбуванням є більш суворим від покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2019, що узгоджується із положеннями п.4 ч.1 ст.420 КПК України і дає підстави для ухвалення апеляційним судом нового вироку у цій частині.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2019 року щодо ОСОБА_10 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок. ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки.

В решті вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2019 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_10 в ході звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців із дня проголошення, засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4