Справа № 460/959/18
Провадження №1-кп/460/206/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2019 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові об`єднане кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00002500 від 18.11.2017 року та № 0000098 від 19.06.2019 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ходорів Жидачівського району Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від обов`язків військової служби у період з 24.10.2017 року по 21.11.2017 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду та без поважних причин перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від обов`язків військової служби у період з 20.08.2018 року по 13.06.2019 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду та без поважних причин перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, в інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 407 КК України свою вину визнав повністю та дав суду показання, що він дійсно у періоди з 24.10.2017 року по 21.11.2017 року та з 20.08.2018 року по 13.06.2019 року, у зв`язку із сімейними обставинами, був змушений самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 та перебував у цей час за місцем свого проживання, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст. 407 КК України правильна, оскільки він, будучи військовослужбовцем, двічі самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованих кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
З урахуванням наведеного, а також особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, йому слід призначити покарання у мінімальному розмірі в межах санкції ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі. Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень у майбутньому.
Речових доказів у справі немає.
Судові витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст. 370, 373-374, 395 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Командиру військової частини НОМЕР_1 здійснювати контроль за поведінкою військовослужбовця ОСОБА_4 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.
У разі звільнення з військової частини, зобов`язати ОСОБА_4 згідно ч.1 ст.76 КК України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1