Справа № 991/1789/19
Провадження1-кс/991/2518/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
детектива НАБУ ОСОБА_3 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у залі судових засідань клопотання старшого детектива Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , погоджене із прокурором першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000970 від 31.10.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21.11.2019 до Вищого антикорупційного суду надійшло вищезазначене клопотання.
В клопотанні зазначено, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000970 від 31.10.2019 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
За версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , яка є службовою особою керівником департаменту Офісу Президента України вступили в попередню змову з метою:
- заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, а саме: грошовими коштами ОСОБА_9 у розмірі 300 000 дол. США шляхом обману (шахрайства);
- підбурювання ОСОБА_9 до надання службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище неправомірної вигоди у розмірі 300 000 дол. США за сприяння у призначенні на посаду членом наглядової ради НАК «Нафтогаз Україна».
13.11.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених:
- ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України закінченого замаху на шахрайство, тобто заволодіння чужим майном в особливо великому розмірі за попередньою змовою групою осіб;
- ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369 КК України підбурюванні за попередньою змовою групою осіб до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої влади та службового становища.
12 листопада 2019 року у ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.11.2019 був вилучений автомобіль марки «PEUGEOT» моделі 3008, державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Підстава вилучення цих речей відповідність критерію визначеному ст. 98 КПК України; наявність достатніх підстав вважати, що транспортний засіб може бути майном, яким може бути забезпечена конфіскація.
Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження цього майна, що унеможливить його конфіскацію за вироком суду та подальше використання під час доказування у сукупності з іншими доказами, просить з метою збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації на майно накласти арешт на вилучене на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.11.2019 майно, а саме:
- транспортний засіб автомобіль марки «PEUGEOT» моделі 3008, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 з ключем запалювання/доступу, належний відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_10 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , встановивши заборону відчуження, розпорядження та користування вказаним майном будь-якими особами (окрім Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів) у будь-який спосіб.

У судовому засіданні детектив НАБУ ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, що у ньому наведені. Просив клопотання задовольнити та накласти арешт на транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати:
- правову підставу для арешту майна;
- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);
- наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пп. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з матеріалами клопотання детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000970 від 31.10.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.15, ч.2 ст.27, ч. 4 ст. 369 КК України. 13.11.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України закінченого замаху на шахрайство, тобто заволодіння чужим майном в особливо великому розмірі за попередньою змовою групою осіб; ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369 КК України підбурюванні за попередньою змовою групою осіб до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої влади та службового становища. У клопотанні детектива наведені відомості про обставини вчинення злочинів, які в сукупності з наданими детективом поясненнями та доданими до клопотання матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави для висновку, що були скоєні кримінальні правопорушення про які зазначається в клопотанні.
Дослідження цих доказів формує у слідчого судді внутрішнє переконання щодо причетності ОСОБА_7 до злочинів, вчинення яких інкримінується їй органом досудового розслідування.
Існування обґрунтованої підозри на цій стадії кримінального провадження дає підстави для застосування такого заходу забезпечення як арешт майна.

Вирішуючи питання про накладення арешту з підстав зазначених детективом слідчий суддя виходив із такого. Частина 5 ст. 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
На детектива покладається обов`язок при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна надати документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження, зокрема, підозрюваним таким майном (п. 3 ч. 1 ст. 171 КПК України).
Із матеріалів доданих до клопотання, а саме: копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційної картки ТЗ вбачається, що власником автомобіля марки «PEUGEOT» моделі 3008, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 є ОСОБА_10 , яка є матір`ю чоловіка підозрюваної ОСОБА_7 .
ОСОБА_10 не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні у межах якого подано це клопотання, а тому виходячи із положень ч. 5 ст. 170 КПК України, ч. 1 ст. 59 КК України щодо нього не може бути застосована конфіскація як виду покарання.
Доводи детектива про те, що цей автомобіль придбавався саме в інтересах ОСОБА_7 , і що саме вона є володільцем цього транспортного засобу не підкріплені жодним належним доказом.
Твердження детектива про те, що ОСОБА_10 не має посвідчення водія не є достатнім та належним доказом того, що в такому разі саме ОСОБА_7 є власником вищевказаного автомобіля.
За наведених вище обставин у слідчого судді відсутні правові підстави для накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки «PEUGEOT» моделі 3008, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 .
Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 арешт на яке, у тому числі з метою забезпечення конфіскації майна, просить накласти детектив не може бути предметом конфіскації, оскільки не містить ознак майна яким може бути забезпечена конфіскація майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.
За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на автомобіль марки «PEUGEOT» моделі 3008, державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 детектив зазначає про те, що ці речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та той факт, що постановою від 13.11.2019 вони визнані речовими доказами.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» зазначено, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.
Разом з цим, ні з клопотання, ні з матеріалів доданих до нього не вбачається, які саме ознаки вилучених речей вказують на його відповідність критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.
Доводи детектива про відповідність речей, критеріям передбаченим ст. 98 КПК України з тих підстав, що постановою від 13.11.2019 вони визнані речовими доказами не є безумовною підставою для накладення арешту на майно, оскільки при накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.
До того ж, посилаючись на наявність постанови від 13.11.2019 про визнання речовим доказом, до матеріалів клопотання ця постанова детективом не додана. В судовому засіданні детектив цю постанову також не надав.
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не наведено достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався у клопотанні детектив, порушуючи питання про накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки «PEUGEOT» моделі 3008, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 з ключем запалювання/доступу, належний відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_10 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
З цих підстав в задоволенні клопотання про накладення арешту на вищевказане майно належить відмовити.
Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання старшого детектива Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000970 від 31.10.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1