ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8844/19 Номер провадження 11-сс/814/737/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03.10.2019 року
за участі
прокурора ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Цією ухвалою клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого у місті Полтаві ОСОБА_10 задоволено.
Застосовано до підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 12.00 год. 3 жовтня 2019 року по 12.00 год. 2 грудня 2019 року.
Ухвалюючи таке рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на вище викладене, на особу підозрюваного, взявши до уваги, що насильство вчинено щодо неповнолітнього, слідчий суддя дійшов висновку, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Водночас, просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03.10.2019 року та ухвалити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_8 , слідчий ОСОБА_10 та представник потерпілого ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
В рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово підкреслювалось, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177,178,183 КПК України
Згідно зазначених норм, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи і, зокрема, такі фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, якою щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою встановлено, що рішення слідчого судді в повній мірі відповідає вищезазначеним вимогам.
Перевіркою матеріалів за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 встановлено наявність вагомих доказів, які дають достатні підстави вважати, що останній міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 125 КК України за обставин викладених у повідомленні про підозру.

Слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування немає чогось необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали .

Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 125 КК України, врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зокрема, це можливість переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи викладене, твердження підозрюваного та його захисника стосовно відсутності у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними та такими, що суперечать зібраним органом досудового розслідування матеріалам. Крім того, захисник та підозрюваний просять застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, чим фактично визнають існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Безпідставними є також доводи щодо можливості застосування відносно підозрюваного іншого запобіжного заходу, оскільки приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя тим самим виключив можливість того, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .

З викладеного вбачається, що слідчий суддя при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд також враховує те, що насильство вчинено щодо неповнолітнього.
Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на вище викладене, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418,422 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03.10.2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4