Справа № 555/1617/19
Номер провадження 1-кп/555/177/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2019 рокум.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Березнівського районного суду Рівненської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000387 від 01 серпня 2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тишиця, громадянина України, не одруженого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, непрацюючого, з базовою загальною середньою освітою, на утриманні перебувають малолітні діти, на утриманні непрацездатних осіб та осіб похилого віку не має, державних нагород та пільг не має, військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального право порушення, злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, -

- розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 ,-

в с т а н о в и в:

30.07.2019 приблизно о 23.00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, в приміщені літньої кухні господарства, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, вступив в словесну суперечку із колишньою дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході якої в нього виник умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , у той же час, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_6 , обхватив її ззаду за шию правою рукою та потягнув до низу, внаслідок чого вони опинилися на стільці, після чого, умисно ухватив обома руками за її кисть правої руки та почав її викручувати.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритого кураєвого перелому середньої фаланги ІV пальця правої кісті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довго тривалості розладу здоров`я, (п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17 січня 1995 року).

Отже своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечне для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину та визнає ОСОБА_3 , винним у вчиненні вказаного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні по пред`явленому обвинуваченню винним себе визнав та беззастережно, підтвердив суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини справи як час, місце та спосіб вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Не заперечив тих обставин, які встановлені цим вироком та визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України повністю.

Суду показав, що за місцем проживання, між ним та його екс -дружиною ОСОБА_6 , виник конфлікт. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння він спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді перелому пальця правої руки, в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження.

У вчиненому щиро розкаюється, зібраних досудовим слідством доказів по вказаному злочину не заперечує, просив врахувати, що він визнає свою вину, активно сприяв розкриттю злочину.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила обставини вказаної події, зазначені у даному вироку.

В судовому засіданні потерпіла показала, що вона із обвинуваченим спільно проживають за адресою АДРЕСА_1 . 30.07.2019 приблизно о 23.00 годині, за місцем проживання, між нею та обвинуваченим виник конфлікт. ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді перелому пальця правої руки, в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження. В призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду. Претензій матеріального та морального характеру до нього немає.

Суд не знаходить підстав для сумніву в показаннях потерпілої, які були послідовні як в ході досудового розслідування, так і в суді.
Суд також враховує, що потерпіла давала свої покази під присягою та будучи попередженою про відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Для підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, органом досудового розслідування під час досудового слідства, а також прокурором в ході судового провадження були зібрані та надані суду наступні докази, які були дослідженні судом в судових засіданнях.

З оголошеного та оціненого в судовому засіданні висновку експерта № 549 від 14.08.2019р. вбачається, що у ОСОБА_6 , лікарями відмічені таке тілесне ушкодження: закритий краєвий перелом середньої фаланги ІV пальця правої кісті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довго тривалості розладу здоров`я, (п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17 січня 1995 року).

Таким чином, причетність обвинувачених до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України є доведеною в суді прокурором в рамках дотримання принципу змагальності, визначеного ст.22 КПК України, з урахуванням доказів, які були досліджені в ході судового розгляду та оцінені з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечне для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину та визнає ОСОБА_3 , винним у вчиненні вказаного злочину.

Доказів, які б вказували на невинуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, під час судового розгляду, судом не здобуто, стороною захисту доказів, показань, що спростовують позицію сторони обвинувачення надано не було.

При призначенні покарання суд керується наступним.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, також що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», враховуючи характеризуючи дані особи винного, який повністю визнав свою вину, а отже, готов нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Суд враховує особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, на його утриманні перебувають неповнолітні діти.

Суд враховує думку потерпілої, яка підтвердила ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 просив вибачення в неї, претензій матеріального та морального характеру до нього немає. В призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Враховуючи обставини справи і особу обвинуваченого суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування покарання у кримінально-виконавчій установі, а зважаючи на те, що по справі встановлено декілька обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів.

Речові докази по справі - відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід, щодо ОСОБА_3 не обирався.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні (процесуальні витрати) відсутні.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази по справі - відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід, щодо ОСОБА_3 не обирався.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні (процесуальні витрати) відсутні.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1