ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2286/19 Справа № 208/6765/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
засудженої ОСОБА_8

розглянувши у розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року було частково задоволено клопотання засудженої та відповідно до ст. 72 ч.5 КК України (№ 838-VIII) зараховано в строк відбуття призначеного покарання ОСОБА_8 строк її попереднього ув`язнення з розрахунку 1 дня попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, у період з 01 листопада 2013 року по 04 листопада 2013 року, з 07 листопада 2013 року по 18 серпня 2014 року.
В іншій частині клопотання було відмовлено.
Як встановлено судом, вироком Тимирязевського районного суду м. Москва від 11.04.2014 року, який набрав законної чинності 18.08.2014 року відповідно до апеляційної ували судової колегії по кримінальним справам Московського міського суду, ОСОБА_8 засуджена за кримінальним кодексом РФ остаточно до 8 років 2 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Петровського райсуду Кіровоградської області від 02.03.2017 року, вирок Тимирязевського районного суду м. Москва від 11.04.2014 року приведено у відповідність до КК України, а ОСОБА_8 визнана винною за ст. ст. 307 ч.2, 309 ч.2 КК України та їй призначено остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. Засуджена відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії №34. Початок строку відбуття покарання 07.11.2013 року, кінець 02.11.2021 року.

Засуджена звернулась до суду з заявою про застосування до неї ст. 6 Закону України «Про амністію» у 2014 році», зарахування відповідно до ст. 72 ч.5 КК України строку її попереднього ув`язнення з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі, з 01.11.2013 року по 07.09.2014 року, з 21.07.2018 року по 28.09.2018 року.

Відповідно до вироку суду Російської федерації, в строк призначеного ОСОБА_8 покарання зараховано строк її попереднього ув`язнення з 01.11.2013 року по 04.11.2013 року. Строк призначеного судом покарання рахується з часу обрання відносно ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з 07.11.2013 року. Апеляційної ухвалою судової колегії від 18.08.2014 року, вирок відносно ОСОБА_8 набрав законої сили.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі адвокат просить змінити ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року в частині відмови у задоволенні клопотання та застосувати до засудженої положення ст. 6 Закону України Про амністію у 2014 році, скоротивши ОСОБА_8 наполовину невідбуту частину покарання згідно ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2017 року. В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на те, що відмовляючи у задоволенні клопотання в цій частині, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_8 вчинила злочини у 2013 році, вирок судом першої інстанції відносно засудженої проголошено в квітні 2014 року, в апеляційному порядку затверджений в серпні 2014 року, тобто до набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році, а тому відмова суду в цій частині є невмотивованою.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суду апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.
Так, Закон України Про амністію у 2014 році №1185-VII від 08 квітня 2014 року набув чинності 19 квітня 2014 року.
Положення ст. ст. 1-5 зазначеного Закону передбачає звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк визначеної категорії.
Стаття 6 вказаного Закону передбачає скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст..1-5 цього Закону.
Як вбачається з наданих матеріалів, вироком Тимирязевського районного суду м. Москва від 11.04.2014 року, який набрав законної чинності 18.08.2014 року відповідно до апеляційної ували судової колегії по кримінальним справам Московського міського суду, ОСОБА_8 засуджена за кримінальним кодексом РФ остаточно до 8 років 2 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Петровського райсуду Кіровоградської області від 02.03.2017 року, вирок Тимирязевського районного суду м. Москва від 11.04.2014 року приведено у відповідність до КК України, а ОСОБА_8 визнана винною за ст. ст. 307 ч.2, 309 ч.2 КК України та їй призначено остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. Засуджена відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії №34. Початок строку відбуття покарання 07.11.2013 року, кінець 02.11.2021 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що хоча злочини, за які ОСОБА_8 засуджена вироком Тимирязевського районного суду м. Москви від 11.04.2014 року, який ухвалою Петровського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2017 року приведено у відповідність до КК України, за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, і вчинені нею під час дії Закону України Про амністію у 2014 році №1185-VII від 08 квітня 2014 року та до набрання чинності Законом України №2046-VІІІ «Про внесення змін до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», однак на час набрання Законом України Про амністію у 2014 році №1185-VII від 08 квітня 2014 року законної сили 19.04.2014 року засуджена не відбувала покарання, вирок щодо ОСОБА_8 оскаржувався, не мав чинності і ОСОБА_8 перебувала на запобіжному заході у вигляді тримання під вартою, тому до неї не можуть бути застосовані положення ст. 6 Закону України Про амністію у 2014 році, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги засудженої та скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4