Справа № 524/7713/19
Провадження №1-кп/524/466/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
провівши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці підготовче засідання кримінального провадження №0003242 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , судимого:
-18.05.2007 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 186, ст..ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
-18.12.2009 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 263, ст.. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 13.09.2012 року на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 22 дні;
-13.08.2015 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
-18.11.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 20.06.2018 року не невідбутий строк 1 рік 1 місяць 19 днів
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт від 11.10.2019 року та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України.
Прокурор просить призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає. У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, наявних ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Обвинувачений підтримав позицію прокурора щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, при вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу покладався на розсуд суду.
Заслухавши обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт з додатками, розглянувши клопотання учасників підготовчого судового засідання, суд приходить до наступних висновків.
Дане кримінальне провадження підсудне Автозаводському районному суду м. Кременчука.
Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, закриття кримінального провадження чи його зупинення немає.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.
За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
Відповідно до ст.27 КПК України кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні.
Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Як вбачається із реєстру матеріалів кримінального провадження, відповідно до ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.10.2019 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 09.12.2019 року.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст..29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції Україниратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має міцних соціальних звязків, його стан здоровя, сімейний стан, матеріальне становище, те що відносно обвинувачегого є інші кримінальні провадження, досудове розслідування по яким ще не завершено, з метою запобігання ризикам, що передбачені ст..177 КПК України, а саме запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому відносно обвинуваченого необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до п.1 ч.4 ст..183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177,178 КПК України, має право не визначити розмір застави, у кримінальному провадженні щодо злочину , вчиненого із застосуванням насильства або погорозою його застосування.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а тому суд не визначає розмір застави.
Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 33, 177, 178, 179, 194, 314-316, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0003242 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводлського районного суду м. Кременчука на 15 годину 30 хвилин 11 листопада 2019 року.
Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.
Викликати в судове засідання учасників судового провадження.
Клопотання заявлене прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 03 січня 2020 року включно.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1