УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Вінницького відділу поліції ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, Вінницької області, громадянина України, розлученого, середньою освітою, зі слів підозрюваного працюючого директором ТОВ «Він-буд», не зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, лейтенант поліції ОСОБА_6 , 25.11.2019 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняті і не погашені судимості за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 117 КК України (в редакції 1960 року), ч. 4 ст. 190 КК України, за вироками Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.03.1995 та 26.12.2007, за невстановлених обставин вступив у попередню змову зі своїм братом-близнюком ОСОБА_4 з метою вчинення крадіжки.
В подальшому брати ОСОБА_7 , реалізовуючи вищевказану попередню змову, діючи повторно, з корисливими мотивом та метою, опираючись на дії один одного і заздалегідь розподіливши між собою ролі, 25.11.2018 прийшли до магазину «ЄВА-2017» ТОВ «РУШ», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 89, та почали виконувати свій спільний злочинний умисел.
Так, 25.11.2018 приблизно о 14 год. 20 хв., виконуючи відведену йому роль, один з братів ОСОБА_7 (хто саме в ході слідства не встановлено у зв`язку з їх однаковою зовнішністю) увійшов до приміщення вказаного магазину, де, помітивши на полиці чоловічу туалетну воду торгової марки «Versace Pour Homme» об`ємом 100 мл., таємно взяв її до рук та перемістив на полицю магазину з жіночими резинками для волосся, після чого залишив приміщення магазину.
Після цього, приблизно о 14 год. 25 хв. до вищевказаного приміщення увійшов інший з братів ОСОБА_7 (хто саме в ході слідства не встановлено у зв`язку з їх однаковою зовнішністю), який, достовірно знаючи про виконання його іншим братом відведеної йому ролі, підійшов до полиці магазину з жіночими резинками для волосся, з якої таємно взяв до рук залишену там іншим братом-близнюком вищевказану туалетну воду торгової марки «Versace Pour Homme» об`ємом 100 мл., яка належить ТОВ «РУШ» та вартість якої згідно з висновком товарознавчої експертизи № 6017/19-21 від 01.10.2019 на момент вчинення злочину становить 1539,50 грн., заховав її до внутрішньої кишені свого плаща та, не розрахувавшись за товар, пройшов повз касу та залишив приміщення магазину. Викраденим в подальшому брати ОСОБА_7 розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_4 завдали ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди на суму 1539, 50 грн.
При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, 22 листопада 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вінниці, Вінницької області, тимчасово не зареєстрованому за постійним місцем проживання, громадянину України, раніше засудженого: 27.06.1994 Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) з іспитовим строком 1 рік (судимість погашена); 21.03.2003 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України (в редакції 2001 року), до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України (в редакції 2001 року) звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки (судимість погашена); раніше судимого: 24.03.1995 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 117 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. На підставі постанови Могилів Подільського райсуду Вінницької області від 24.09.1998 звільнений від подальшого відбування покарання відповідно до ст. 4 Закону України Про амністію від 24.07.1998; 26.12.2007 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 4 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358 КК України (в редакції 2001 року) призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднати не відбуту частину покарання по вироку Ленінського районного суду від 21.03.2003 і призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років 6 місяців з конфіскацією майна, 27.11.2014 року звільнений в зв`язку з відбуттям строку покарання (судимість за цим вироком за ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України погашена)повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків, висновком експерта № 6017/19-21 від 01.10.2019, протоколами впізнання.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Підставою вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, є те, що останній раніше неодноразово судимий в тому числі за вчинення особливо тяжкого злочину корисливого характеру, імовірно має зв`язки з особами з числа раніше судимих, які можуть відповідно надавати йому тимчасове помешкання для переховування, а також переховувати його та надавати засоби для переміщення.

Крім цього, на даний час ОСОБА_4 тимчасово не зареєстрований за постійним місцем проживання, не одружений, дітей не має, що дає можливість зробити висновок про відсутність будь-яких соціально стримуючих факторів, щодо вчинення останнім нових злочинів, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

За таких обставин та беручи до уваги, що вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначення розміру 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладення обов`язків зазначених в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавлення волі, а саме особисте зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 26.11.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004613 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачено максимальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, крім того, ОСОБА_4 має тимчасове місце проживання, зі слів підозрюваного працює директором ТОВ «Він-буд», проживає разом із своїм братом, зі слідством співпрацює та з моменту пред`явлення підозри на всі виклики до органу досудового розслідування з`являється. Однак, суд також враховує те, що підозрюваний не зареєстрований, розлучений, раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину, крім того, злочин в якому підозрюється вчинив із корисливих мотивів, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчиняти інші злочини.

Суд також звертає увагу на те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Наведене свідчить про те, що на час розгляду даного клопотання прокурором було доведено обставини передбачені пунктом 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак не було доведено обставини, передбачені пунктами 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного.

Відповідно до ст. 194 ч. 4 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вимоги вищевказаної статті, суд вважає за доцільним застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

На думку суду, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного в даному випадку є недоцільним, оскільки останній проживає в офісному приміщенні. Також, до підозрюваного не можливо застосувати запобіжний захід у вигляді застави у зв`язку із скрутним матеріальним становищем ОСОБА_4 , оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, якій є корисливим та вчинений з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна. Що стосується обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, даний запобіжний захід також не можливо застосувати, оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, судом не виявлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя враховує вимоги ст. 179 КПК України та вважає за необхідне застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням певних обов`язків.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 179, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не відлучатися із населенного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Термін дії обов`язків покладених судом визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 22 січня 2020 року.

У разі не виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків зазначених у даній ухвалі до останнього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя