Справа №463/8210/19
Провадження №1-кс/463/5257/19
У Х В А Л А

05 грудня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 20 листопада 2019 року, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000911 від 12.09.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 364-1, ч.1 ст. 135, ч. 2 ст. 376, ч.1 ст. 384 КК України. Просить вказану постанову скасувати.

Скаргу мотивує тим, що в провадженні ТУ ДБР перебуває вказане об`єднане кримінальне провадження з приводу катування його холодом, залишення в небезпеці, зловживання повноваженнями службовою особою, втручання в діяльність судових органів, введення суду в оману. На протязі семи років він визнаний потерпілим в іншому кримінальному провадженні по обставинах пов`язаних зі злочинами вчиненими відносно нього керівниками ПАТ «Львівгаз» та іншими особами. Внаслідок незаконних дій йому завдано матеріальної та моральної шкоди. Однак, на подані заяви, слідчий виніс постанову, якою безпідставно та необґрунтовано відмовив у визнанні його потерпілим, незважаючи на ухвали слідчого судді, якими його було зобов`язано розглянути клопотання ОСОБА_3 . По факту він є потерпілим у кримінальному провадженні. Тому вважає постанову незаконною і просить її скасувати.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з викладених в ній мотивів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, вважаю, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Із справи вбачається, що постановою прокурора від 22.10.2019 року об`єднано матеріали в одне кримінальне провадження за № 0000911 внесеного до ЄРДР 12.09.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 364-1, ч.1 ст. 135, ч. 2 ст. 376, ч.1 ст. 384 КК України.

07.10.2019 року, 15.10.2019 року, 06.11.2019 року ОСОБА_3 подавав слідчому заяви про визнання його потерпілим, у зав`язку з тим, що неправомірними діями йому завдано матеріальної та моральної шкоди.

У відповідності до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, серед іншого, повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, мотивами відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим є те, що на даний час завдання будь-якої шкоди встановити не вдалось.
Разом з тим, з об`єктивної сторони злочини передбачені ст. 127, ст. 135 КК України характеризуються завданням шкоди потерпілій особі. Відтак, в такій категорії справ встановлення неправомірних дій, наслідків у виді шкоди та причинового зв`язку можливе лише в ході досудового розслідування з участю потерпілого.
Окрім цього, поза увагою слідчого залишився той факт, що ухвалами слідчого судді неодноразово було зобов`язано слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні, а також самим слідчим постановою від 20.11.2019 року частково відмовлено у задоволенні його клопотання, що відповідно до ст. 220 КПК України фактично констатує статус заявника як потерпілого.
Таким чином, всупереч ч. 5 ст. 110 КПК України постанова не містить належних мотивів, а також їх належного обґрунтування, а тому підлягає до скасування.
Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 20 листопада 2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000911 від 12.09.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 364-1, ч.1 ст. 135, ч. 2 ст. 376, ч.1 ст. 384 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1