Справа №523/5882/19
Провадження №1-кп/523/906/19
УХВАЛА
про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

19 листопада 2019 року

Колегія суддів Суворовського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підсудного ОСОБА_7

в ході розгляду в судовому засіданні в залі суду кримінальних проваджень за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горі республіки Грузії, громадянина республіки Грузія, грузина за національністю, неодруженого, не маючого місця реєстрації на території України, маючого посвідку на постійне проживання в Україні, до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів - раніше судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
05.11.2019 року в провадження Колегії суддів Суворовського районного суду м.Одеси, згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019 року, надійшли означені матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, судовий розгляд яких здійснюється іншим складом Колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_9 .

Як вбачається з переданих матеріалів провадження, строк застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, за останньою за часом ухвалою попереднього складу Колегії суддів від 23.09.2019 року, спливає 21.11.2019 року.

Прокурором ОСОБА_5 в судовому засіданні подано письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_7 , мотивуючи його тим, що судовий розгляд триває, строк тримання підсудного під вартою спливає, а ризики, які існували в ході досудового розслідування й передбачені ст.177 КПК України (зокрема, можливого переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином), не відпали.

Заслухавши з означеного питання прокурора ОСОБА_5 , з`ясувавши позицію захисника ОСОБА_6 та підсудного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити останньому запобіжний захід на домашній арешт, дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали провадження, Колегія суддів доходить наступного.

Статтею 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 цього ж Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За обвинувальним актом, ОСОБА_7 висунуте обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого, середньої тяжкості та тяжкого злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконного заволодіння транспортним засобом з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя; таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно; відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, відповідно, за сукупністю яких визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Як слідує з обвинувального акту та встановлено під час судового провадження, незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_7 має посвідку на постійне проживання в Україні та тимчасове місце проживання в Одеській області, але останній є громадянином іншої держави, зі слів є раніше судимою особою, офіційно неодружений і непрацевлаштований, місцем реєстрації на території України та постійного проживання не забезпечений, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого, середньої тяжкості й тяжкого злочинів, що свідчить про його схильність до скоєння протиправних дій та обумовлює ризики вчинення нових злочинів, незаконного впливу на потерпілих й свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та переховування від суду.

Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_6 щодо зміни підсудному ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт, Колегія суддів вважає їх необґрунтованими та непереконливими станом на теперішній час, з огляду на їх не підтвердження будь-якими фактичним даними, а також зважаючи на обставини, характер й тяжкість інкримінованих підсудному діянь, на його попередню судимість та на наведені вище характеризуючі особу підсудного дані.

Попри те, визначені у розглядуваному клопотанні прокурора ОСОБА_5 доводи щодо незастосування до підсудного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у зв`язку з вчиненням інкримінованих злочинів, із застосуванням насильства, - Колегією суддів до уваги не приймається, адже за ч.3 ст.183 КПК України суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.
Частиною 4 ст.183 КПК України регламентовано, що не визначення розміру застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, належить до права суду, а не його обов`язків.
Аналогічні позиції викладені у п.2 Розділу 3.5 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, погодженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

До того ж, за ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.
Відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у справах навіть про вбивство та при спробі обвинуваченого зникти, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.
Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованих підсудному ОСОБА_7 злочинів, а також зважаючи на заперечення останнього та його захисника ОСОБА_6 , Колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість станом на теперішній час заявлених стороною захисту доводів, з огляду на що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до означеного підсудного не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Одночасно, дотримуючись справедливого балансу між інтересами суспільства і правами підсудного ОСОБА_7 на особисту свободу, враховуючи положення ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України та на приписи суду конвенційного юрисдикції, зважаючи на тяжкість, характер і обставини інкримінованих підсудному діянь, його майновий і сімейний стан та на наявність встановлених в судовому засіданні ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, Колегія суддів вважає за необхідне одночасно визначити альтернативний вид запобіжного заходу - заставу в цьому кримінальному провадженні у розмірі, сукупному й визначеному ч.5 ст.182 означеного Кодексу та в межах Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік».
Керуючись ст.ст.26, 171, 177-178, 182-183, 331, 369-372, Главою 18 КПК України, Колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, задовольнити частково.

Продовжити на час судового провадження підсудному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в «ОУВП №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 17 січня 2020 року.

Відповідно до ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», визначити розмір застави, як альтернативного виду запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підсудним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 КПК України, у розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1003500 (один мільйон три тисячі п`ятсот) гривень.

Роз`яснити підсудному ОСОБА_7 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання підсудним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самим підсудним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого підсудний звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на підсудного ОСОБА_7 наступні обов`язки: повідомити прокурора, суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; не відлучатися з міста Одеси без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками в даному провадженні.

В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, роз`яснити підсудному ОСОБА_7 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та покладених на обвинуваченого обов`язків у разі внесення застави, закінчується 17.01.2020 року.

Копію ухвали направити для виконання до «ОУВП №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, а також надати іншим заінтересованим особам.
На підставі Рішення Конституційного суду України №4-рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3