Справа №487/3129/19
Провадження №1-кс/487/8355/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінально провадження від 20.08.2019 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0000084,

В С Т А Н О В И В:

18.10.2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 від 20.08.2019 року про закриття кримінального провадження №0000084 від 08.11.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163, ч. 2 ст. 366 КК України.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилався на те, що, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, та такою, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 9 КПК України, оскільки зумовлена недбалим виконанням слідчим процесуальних обов`язків. Заявник вважає, що слідчий надав неправильну правову оцінку встановленим обставинам під час досудового розслідування, дійшов необґрунтованих висновків щодо обставин, які повинні були ним встановлені а тому прийняв завчасне рішення про відсутність в діяннях складу злочину.

ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.

Вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 від 07.11.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163, ч. 2 ст. 366 КК України.

З матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.10.2018 року зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області внести до ЄРДР відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 24.09.2018 року, про порушення працівниками правоохоронних органів - процесуальним керівником та слідчим таємниці телефонних розмов, що передаються засобами зв`язку, вчинені службовими особами з використанням спеціальних засобів, призначених для негласного зняття інформації у кримінальному провадженні №0000257.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 07.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163 КК України.

Крім того, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.10.2018 зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області внести до ЄРДР відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 24.09.2018, про внесення працівниками правоохоронних органів - процесуальним керівником та слідчим у офіційні документи, якими є процесуальні документи у кримінальному провадженні №0000257, неправдивих відомостей щодо кваліфікації кримінального правопорушення з метою отримання дозволу слідчого судді на втручання у приватне спілкування.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 07.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

07.02.2019 року кримінальні провадження №0000084 та №0000085 були об`єднані в одне провадження за №0000084.

В ході досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження, 13.02.2019 року допитаний в якості потерпілого ОСОБА_3 показав, що 21.03.2015 року близько 19:30 год. він зі своєю сестрою ОСОБА_6 потрапили в ДТП, під час якого вона була за кермом, а він був пасажиром у вказаному автомобілі та сидів на задньому пасажирському сидінні.

У зв`язку з вчиненим ДТП 22.03.2015 слідчими Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області внесено відомості до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, номер провадження №0000257.

Здійснення досудового розслідування було дорученого слідчому ОСОБА_7 , та відповідно до матеріалів кримінального провадження кваліфікація кримінального правопорушення до 11.04.2015 була ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до витягу з ЄРДР від 11.04.2015 кваліфікація кримінального провадження вже була за ч. 2 ст. 286 КК України. А провадження перейшло в компетенцію слідчого управління СУ УМВС України в Миколаївській області.

25.08.2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000257 від 22.03.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В подальшому для отримання (збирання) доказів та перевірки вже отриманих доказів, з метою всебічного, швидкого повного та неупередженого розслідування кримінального провадження з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини було прийнято рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Вказане рішення було прийнято у зв`язку з різними показами свідків та осіб, які підозрювались у кримінальному правопорушенні. НСРД на той момент проводились у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину. Слідчий суддя за клопотанням слідчого погодженого з ним постановив ухвалу про дозвіл на проведення НСРД, оскільки злочин був відповідної тяжкості та під час їх проведення могли бути отримані докази, які мали значення для кримінального провадження.

Так, у своїй скарзі ОСОБА_3 зазначає, що вищевказана кваліфікація була змінена з метою отримання негласних слідчих (розшукових) дій відносно нього, хоча жодних підстав для перекваліфікації на його думку не було. При цьому жодних постанов про перекваліфікацію, в матеріалах кримінального провадження не має.

Останній зазначає, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 27.04.2015 №459 у потерпілої ОСОБА_9 яка була у іншому автомобілі під час ДТП, маються тілесні ушкодження, що відносяться до категорії середньої тяжкості, та такі дії повинні кваліфікуватися за ч. 1 ст. 286 КК України.

Всередині лютого 2016 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000257 від 22.03.2015, ОСОБА_3 ознайомився із повідомленням прокурора відділу прокуратури Миколаївської області Ціоми В, який здійснював процесуальне керівництво, що в рамках провадження відносно нього проведено негласну слідчу (розшукову) дію зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з належного йому абонентського номеру НОМЕР_1 .

Дії працівників правоохоронних органів - процесуального керівника та слідчого він вважає порушенням таємниці телефонних розмов, що передаються засобами зв`язку, вчинені службовими особами з використанням спеціальних засобів, призначених для негласного зняття інформації, а також внесенням у офіційні документи, неправдивих відомостей щодо кваліфікації кримінального правопорушення з метою отримання дозволу слідчого судді на втручання у приватне спілкування, у кримінальному провадженні №0000257, оскільки дозвіл на проведення НСРД дається лише по тяжким злочинам, яким ч. 1 ст. 286 КК України не являється.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами ОСОБА_10 24.09.2018 року звернувся до прокурора Миколаївської області із заявою про вчинення працівниками правоохоронних органів відносно нього кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163, ч. 2 ст. 366 КК України.

В подальшому, за результатом досудового розслідування кримінального провадження №0000084 від 07.11.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163, ч. 2 ст. 366 КК України слідчим ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування вказаної постанови, слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування, факт порушення таємниці, телефонних розмов, вчиненої службовою особою, з використанням спеціальних засобів, призначених для негласного зняття інформації та службового підроблення в діях слідчого Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 та заступника прокурора Новоодеського району Миколаївської області ОСОБА_11 не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

При ньому. будь-яких даних які б вказували на протиправність дій слідчого та прокурора в ході здійснення досудового розслідування не здобуто. Тому, проаналізувавши в цілому матеріали кримінального провадження слідчий прийшов до висновку про відсутність в діях слідчого Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 та заступника прокурора Новоодеського району Миколаївської області ОСОБА_11 ознак складу злочину.

Не погоджуючись з постановою слідчого ОСОБА_5 ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою, посилався на те, що, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, та такою, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 9 КПК України, оскільки зумовлена недбалим виконанням слідчим процесуальних обов`язків. Заявник вважає, що слідчий надав неправильну правову оцінку встановленим обставинам під час досудового розслідування, дійшов необґрунтованих висновків щодо обставин, які повинні були ним встановлені а тому прийняв завчасне рішення про відсутність в діяннях складу злочину.

Крім того, заявник зазначив, що слідчий повинен був долучити до матеріалів кримінального провадження процесуальні документи, які містять інформацію про проведення щодо нього НСРД, але з невідомих причин цього не вчинив.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч. 1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом, а також ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені статтями 260, 261, 262, 263, 264 (в частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), 267, 269, 269-1, 270, 271, 272, 274 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів. Рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій приймає слідчий, прокурор, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - слідчий суддя за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором. Слідчий зобов`язаний повідомити прокурора про прийняття рішення щодо проведення певних негласних слідчих (розшукових) дій та отримані результати. Прокурор має право заборонити проведення або припинити подальше проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Частиною 3 ст. 248 КПК України передбачено, що слідчий суддя постановляє ухвалу про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, якщо прокурор, слідчий доведе наявність достатніх підстав вважати, що вчинено злочин відповідної тяжкості; під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії можуть бути отримані докази, які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для з`ясування обставин злочину або встановлення осіб, які вчинили злочин.

Згідно ч. 1 ст. 517 КПК України досудове розслідування та судове провадження у кримінальному провадженні, яке містить відомості, що становлять державну таємницю, проводяться з дотриманням вимог режиму секретності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення

Так, відповідно до наявної в матеріалах досудового розслідування кримінального провадження №0000257 інформації, встановлено, що кваліфікацію злочину визначено як тяжкий злочин, у зв`язку з чим проводилися НСРД.

Що стосується посилання ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо не надання матеріалів НСРД, то воно не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні запити слідчого на розсекречення даної інформації, проте останньому було відмовлено. Вказане свідчить про те, що слідчим вживалось всіх можливих дій щодо долучення матеріалів НСРД до кримінального провадження.

Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим повно та всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, а тому дана скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303-304, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінально провадження від 20.08.2019 рок, яка прийнята слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0000084 відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_12