У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 308/13663/14-к, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000982 від 03.08.2014 року, про обвинувачення,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000982 від 03.08.2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 02.08.2014 року близько 20.00 години, разом з іншими членами Ужгородської мисливської організації перебував на полюванні в урочищі «Дубки», що поблизу с. Невицьке Ужгородського району у зв`язку з відкриттям сезону полювання на пернату дичину. ОСОБА_8 мав при собі зареєстровану гладко ствольну рушницю марки ІЖ 18Е, 16 калібру, № НОМЕР_1 , дозвіл №04 від 12.01.2009 року.

В той самий час на території дамби на урочищі «Дубки» знаходився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , який йшов до свого племінника ОСОБА_9 , який рибалив на каналі.

Коли ОСОБА_6 підійшов від с. Невицьке до каналу, то на протилежному березі він помітив ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_6 , являється єгерем Закарпатського товариства мисливців та рибалок «Лісівник», то він запитав ОСОБА_10 на яких підставах він полює на території вказаної організації. ОСОБА_4 відповів, що відкрито сезон полювання, на що ОСОБА_6 вирішив зателефонувати голові низового Ужгородського товариства «Лісівник» та пересвідчитися в законності проведення полювання.

Під час телефонної розмови ОСОБА_6 повернувся обличчям в бік с. Невицьке, спиною до ОСОБА_4 , останній один раз вистрілив зі своєї гладко ствольної рушниці марки ІЖ 18Е, 16 калібру, № НОМЕР_1 в напрямку, де знаходився ОСОБА_6 .

Коли ОСОБА_4 здійснював постріл зі своєї гладко ствольної рушниці в напрямку ОСОБА_6 , він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, використовував свої навички як мисливця та усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального дробового порання лівої гомілки, лівої кисті та грудної клітки зліва, вогнепального ушкодження n.suralis зліва.

Тілесні ушкодження у вигляді вогнепального ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Тілесні ушкодження у вигляді вогнепального дробового поранення лівої гомілки, лівої кисті та грудної клітки зліва потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кваліфікуються за ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1ст.122 КК України, на підставі ст.49 ч.1 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання.

Потерпілий ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні показали, що законодавець передбачив таку підставу звільнення від кримінальної відповідальності як закінчення строків давності, однак не зважаючи на це, вони заперечують проти задоволення поданого ОСОБА_4 клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, зокрема подане ОСОБА_4 клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно п.3 ч.1 ст.49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" вказано, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до ч.1 ст.122 КК України за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, передбачено покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років. (в редакції, що діяла на момент вчинення злочину).

Приймаючи до уваги той факт, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 було вчинено останнім у серпні 2014 року, і у відповідності до вимог ст. 12 КК України, такий злочин є злочином середньої тяжкості, то строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплив.

Згідно ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

При цьому Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в ухвалі від 28.09.2017 у справі 1505/11011/2012 роз`яснив, що, виходячи із системного аналізу ст. 49 КК України, ст. 284 КПК України та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», у випадку повного визнання обвинуваченим своєї вини та подачі ним клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд повинен винести відповідну ухвалу про закриття кримінального провадження без призначення покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 фактичні обставини вчиненого злочину визнає, від слідства та суду не ухилявся та не вчинив нового злочину, з часу вчинення злочину минуло більше п`яти років, а також те, що останній дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінчення строків давності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого.

Водночас, слід зазначити, що закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України не відноситься до реабілітуючих підстав.

Разом з тим, вирішення питання щодо розгляду цивільного позову, за умов закриття кримінального провадження з наведених вище підстав, не передбачено ст.129 КПК України.

Вказана позиція узгоджується з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та 3 грудня 1997 року № 12), у якому вказано, що у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане, заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов, підлягає залишенню без розгляду.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні становлять 196,56 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Долю речових доказів по справі, суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 49, 284 ч. 2 п. 1 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 371, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст.122 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України - закрити.

Цивільний позов по справі залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу його право на звернення із позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином, в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь НДКЦ при МВС України в Закарпатській області процесуальні витрати за проведену по справі експертизу в сумі 196,56 грн.

Речові докази по справі: мисливську рушницю марки ИЖ 18Е 16 калібру, № НОМЕР_1 та патрони в кількості 2 шт., з діаметром дробин 3,75 мм. конфіскувати в дохід держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1