Справа № 450/1492/19 Провадження № 1-кп/450/300/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000190 від 05.02.2019 року щодо

ОСОБА_3 , уродженки с.Сороки-Львівські Пустомитівського району Львівської області, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, тимчасово не працюючої, заміжньої, яка має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,-
встановив:
судом визнано доведеним, що обвинувачена ОСОБА_3 22.01.2019р., близько 06:20 години, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним поблизу будинку №9 вул.Лукашевичів села Сороки-Львівські Пустомитівського району Львівської області, в напрямку до с.Муроване Пустомитівського району Львівської області, порушила вимоги пунктів 1.2; 1.5; 2.3 (б,д);12.3; 13.1 Правил дорожнього руху України, які виразились в тім, що вона під час руху не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагувала на її зміну, своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , який йшов по краю проїжджої частини дороги в попутному напрямку, не зменшила швидкість руху і не зупинила керований нею автомобіль, не дотрималась безпечного інтервалу, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_6 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, а саме: перелом правої скроневої кістки черепа, субдуральний крововилив правої скроневої частки головного мозку, забій головного мозку легкого ступеня, пневмоцефалія, забій м`яких тканин тім`яно-скроневої ділянки голови справа, забій м`яких тканин правого плечового суглобу, обох колінних суглобів, правого гомілково-ступневого суглобу, які згідно висновку судово- медичної експертизи, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
За таких обставин ОСОБА_3 будучи особою, яка керує транспортним засобом, своїми діями вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у висунутому їй обвинуваченні за ч. 2 ст.286 КК України визнала та показала, що посвідчення водія отримала у 2015 році та мала практичні навики водіння автомобіля. 22.01.2019р. біля 06:20 год. вона на належному її батькові автомобілі «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїжджала по вул.Лукашевичів села Сороки-Львівські Пустомитівського району, в салоні автомобіля був чоловік, якого вона підвозила на роботу. На автомобілі вона рухалася зі швидкістю 30-40 км/ год., їхала по своїй смузі руху, була темна пора доби, однак дорога не освітлювалась, тому видимість була погана. Коли вона проїжджала поблизу будинку №9, то на дорозі нікого не бачила, їй назустріч їхав якийсь автомобіль, який своїми фарами частково осліпив її, тому вона пригальмувала, після чого відчула удар з правої сторони автомобіля, тому зупинила автомобіль. Коли зупинилась то зрозуміла, що своїм автомобілем вона збила пішохода ОСОБА_6 , якого до того не бачила на дорозі, тому не може пояснити,як все сталося. Визнає, що була в той момент неуважна там не заперечує , що збила пішохода. Допускає, що можливо пішохід ОСОБА_6 йшов не по узбіччю та міг бути одягнутий в темний одяг. Після того, як збила пішохода, вона залишалася на місці до приїзду працівників поліції та лікарів, яких викликав її чоловік.
Потерпілого ОСОБА_6 вона провідувала в лікарні та оплатила всі його витрати на лікування, а також на вимогу ОСОБА_6 сплатила тому 50 тис. грн., як той пояснив, в рахунок відшкодування матеріальних та моральних витрат, а також витрат на лікуванні в майбутньому, після чого ОСОБА_6 їй ніяких претензій не пред`являв.
Крім визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їй злочину, її винність у скоєному повністю стверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який ствердив, що біля 06:20 години 22.01. 2019 року він йшов на роботу по вул.Лукашевичів села Сороки-Львівські. Дорога в тому місці освітлювалась, проїжджа частина асфальтного покриття очищена від снігу, погода морозна, видимість нормальна. Він рухався по правій частині дороги на відстані 10 -15 см від обочини, так як на обочині був сніг. Коли він пройшов поворот та минув зупинку, відчув удар ззаду, від чого впав та втратив свідомій, до пам`яті прийшов в машині «швидкої допомоги». Пізніше йому стало відомо, що був збитий автомобілем, який їхав позаду нього та яким керувала обвинувачена. ОСОБА_3 провідувала його в лікарні та повернула йому оплачені ним кошти по чеках за придбання ним ліків, коли він був в лікарні після ДТП. Він надівся, що зі здоров`ям все буде добре, тому в лютому 2019р. повідомив ОСОБА_3 , що 50 тис. грн.. буде для нього достатньо в рахунок відшкодування спричиненої шкоди, і дану суму обвинувачена йому передала. Однак після того його стан здоров`я погіршився, тому на даний час він має претензії до обвинуваченої та пред`явив до неї цивільний позов;

- протоколом огляду місця ДТП від 22.01.2019р., яким є ділянка автодороги Коїв-Чоп , а саме вулиця Лукашевичів,9 села Сороки-Львівські Пустомитівського району Львівської області, з додатком-схемою і фототаблицею до цього протоколу, якими зафіксовано місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, стан дорожнього покриття, дорожню розмітку, погодні умови, розташування транспортного засобу після ДТП, тощо (а.с.72-83);

- протоколом проведення слідчого експерименту шляхом відтворення обстановки та обставин скоєння зазначеної ДТП, проведеного 04.04.2019р. за участю потерпілого ОСОБА_6 в місці ДТП - на вул.Лукашевичів у с. Сороки-Львівські Пустомитівського району,з метою встановлення зі слів останнього механізм розвитку ДТП , з додатком -схемою ( а.с.84-88);

- протоколом проведення слідчого експерименту шляхом відтворення обстановки та обставин скоєння зазначеної ДТП, проведеного 04.04.2019р. за участю обвинуваченої ОСОБА_3 в місці ДТП - на вул.Лукашевичів у с. Сороки-Львівські Пустомитівського району, з метою встановити зі слів останньої механізм розвитку ДТП , з додатком -схемою ( а.с.89-93);

- протоколом проведення слідчого експерименту шляхом відтворення обстановки та обставин скоєння зазначеної ДТП, проведеного 04.04.2019р. за участю свідка ОСОБА_8 в місці ДТП - на вул.Лукашевичів у с. Сороки-Львівські Пустомитівського району, з метою встановити зі слів останнього механізм розвитку ДТП, з додатком -схемою ( а.с.94-98);

- висновком судово-медичного експерта № 57/19 від 12.03.2019р. , згідно з яким у потерпілого ОСОБА_6 малися наступні ушкодження: перелом правої скроневої кістки черепа, субдуральний крововилив правої скроневої частки головного мозку, забій головного мозку легкого ступеня, пневмоцефалія, забій м`яких тканин тім`яно-скроневої ділянки голови справа, забій м`яких тканин правого плечового суглобу, обох колінних суглобів, правого гомілково-ступневого суглобу, які утворилися від контактів з тупими предметами, могли бути спричинені 22.01.2019р. під час ДТП, при наїзді автомобіля, більш ймовірно справа та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (а.с. 99- 101);

- висновком автотехнічної експертизи № 1/329 від 25.03.2019р., згідно з яким на момент огляду робочі гальмівна система, система зовнішнього освітлення та система рульового управління досліджуваного автомобіля «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходяться в працездатному стані та можуть виконувати функції, передбачені конструкцією ( а.с.102-107);
- висновком транспортно-трасологічної експертизи № 1/328 від 26.03.2019р., згідно з яким наїзд автомобіля «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 на пішохода ОСОБА_6 відбувся на правій смузі, що призначена для руху в напрямку до с.Муроване на ділянці, що передує зоні уламків пластмаси та осипу скла, позначені на схемі ОМ ДТП (умовне позначення №2) ( а.с.108-111);
- висновком автотехнічної експертизи № 1/461 від 22.04.2019р., згідно з яким в даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинна була керуватися технічними вимогами п.п.12.3 та 13.1 чинних ПДР України , у якої була технічна можливість уникнути наїзду на попутного пішохода ОСОБА_6 , така можливість для неї визначалась дотриманням технічних вимог п.п. 12.3 та 13.1 ПДР України. З технічної точки зору причиною настання даної ДТП стала суперечність дій водія автомобіля «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 пунктам 12.3 та 13.1 чинних ПДР України ( а.с.112-115).
Аналізуючи висновки експертиз в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що причиною ДТП з технічної точки зору, стало невиконання водієм ОСОБА_3 технічних вимог п.п.12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: при виникненні перешкоди для руху у вигляді пішохода, невжиття заходів до своєчасного та екстреного гальмування для зменшення швидкості та повної зупинки транспортного засобу, що призвело до наїзду на пішохода.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.286 КК України - порушення п.п. 1.2; 1.5; 2.3 (б,д);12.3; 13.1Правил дорожнього рухуУкраїни, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження. Тому кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2ст.286 КК України є вірною, обвинувачена винна у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, відсутність даних про перебування її на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога і те, що вона раніше не судима.
Обставинами, які відповідно до вимог ст.66 КК України пом`якшують покарання , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування спричиненої шкоди.
Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, тому суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.2ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.
У даному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_6 пред`явив цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 , з якої просить стягнути 200 000,00 грн. відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої даним кримінальним правопорушенням, а також 5 617,69 грн. витрат, понесених на придбання ліків та 1 тис. грн. витрат з оплати послуг адвоката.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження, стан його здоров`я погіршився, зокрема, у нього постійні головні болі, які супроводжуються запамороченням та голово кружінням , нудотою, затерпінням частин тіла, а коли він хвилюється, то йому важко вимовляти слова, він не може виконувати фізичну працю, чого не було до ДТП. Він втратив 30% працездатності та визнаний інвалідом 3-ї групи. Після ДТП він в загальній кількості майже 5 місяців неодноразово знаходився на лікуванні та до даного часу продовжує лікуватися. Лікарі не можуть визначити, які можуть бути наслідки від отриманих в ДТП травм, у зв`язку з чим він перебуває на обліку в поліклініці. Він втратив спокій та сон із-за погіршення стану здоров`я , що змушує його переживати за майбутнє продовження лікування, на що знадобляться кошти не тільки його, а й родини, тому просить заявлений ним позов задовольнити повністю.

Обвинувачена ОСОБА_3 заявлений до неї цивільний позов не визнала повністю та пояснила, що витрати на лікування ОСОБА_6 в лікарні вона оплатила повністю у розмірі приблизно 6 500 грн., а також сплатила тому 50 тис. грн. відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування в майбутньому, що ОСОБА_6 підтвердив своєю заявою від 11.02.2019р. Просить врахувати, що має на утриманні малолітню дитину, не працює та не має власних доходів , тому заявлений позов в розмірі 200 тис. грн. є для неї завеликим.
На підтвердження позовних вимог потерпілим надано наступні письмові докази:
- виписки з медичних документів, згідно яких ОСОБА_6 в період травень-серпень 2019р. неодноразово знаходився на лікуванні, який 15.08.2019р. . визнаний інвалідом 3-ї групи загального захворювання та якому протипоказана важка фізична праця і рекомендовано лікування у невропатолога ( а.с.46-53);
- копії наказів про прийняття та переведення на роботу ( а.с.68-70);
- оригінали чеків на придбання ліків в період лютий-серпень 2019р. на загальну суму 5 617,69 грн.( а.с.148-150);
- договір про надання правової допомоги від 06.06.2019р., ордер адвоката ,квитанцію про оплату послуг адвоката від 06.06.2019р. на суму 1 тис. грн. ( а.с.25-28,151).
Крім того суд приймає до уваги заяву ОСОБА_6 від 11.02.2019р., згідно якої останній підтвердив, що ОСОБА_3 сплатила йому 50 тис. грн. в якості компенсації за нанесену йому шкоду та завдані збитки у зв`язку з ДТП, яка сталася 22.01.2019р. у с.Сороки-Львівські Пустомитівського району ( а.с.60).
Вирішуючи пред`явлений потерпілим цивільний позов про стягнення з обвинуваченої матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до висновку , що позов підлягає до задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст.128, 129 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого за шкоду, завдану його діями, який розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються в повному розмірі.

У відповідності зі ст.1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичні особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому , в тому числі, додаткові витрати на придбання ліків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Статтею 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( правовласності) володіє транспортним засобом.
Відповідно до п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Визначаючи розмір завданої потерпілому злочином моральної шкоди, суд виходить з того, що під час дорожньо - транспортної пригоди потерпілий в результаті протиправних дій обвинуваченої зазнав тяжкого тілесного ушкоджень, а відтак фізичних і моральних страждань, що мало наслідком тривалий період лікування та реабілітації останнього, призвело до значних змін його життєвих зв`язків та вимагало додаткових зусиль для відновлення таких.
З врахуванням вчиненого обвинуваченою та наслідків такого діяння , суд приходить до переконання, що розмір відшкодування потерпілому моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн. не відповідає вимогам розумності, справедливості та вважається судом явно завищеним. Тому, у відповідності до вимог ст.ст.1187,1195 ЦК України, враховуючи матеріальне становище обвинуваченої, яка має на утриманні малолітню дитину та раніше сплатила потерпілому 50 тис. грн. за нанесену шкоду та завдані збитки, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченої на користь потерпілого 50 000,00 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 5 617,69 грн. витрат, понесених потерпілим ОСОБА_6 на придбання ліків, то такі в цій частині підлягають до задоволення повністю, оскільки вони підтверджені належними доказами.

Згідно статей 118, 120 КПК України, процесуальні витрати складаються із, в тому числі, витрат на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого,який надає правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий.
Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а також стягує на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Судовими витратами у даному кримінальному провадженні є витрати,пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого у розмірі 1 000,00 грн., а також витрати на залучення експертів, які склали в загальному 4 716,10 грн., оскільки такі здійсненні на отримання висновків експертиз, що лягли в основу обвинувачення.
Постановою слідчого від 05.02.2019 р., речовим доказом у даному кримінальному провадженні визнано автомобіль «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , рішення щодо якого слід прийняти у відповідності зі ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст.94,100, 124,128,129, 368-371,372-376,392-395,532 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та визначити їй покарання у виді три роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного за даним вироком основного покарання , якщо вона протягом іспитового строку тривалістю два роки , не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки , передбачені ст.76 КК Україниу вигляді: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати , пов`язані з залученням експертів, розміром 4 716,10 гривень ( чотири тисячі сімсот шістнадцять гривень 10 копійок).
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 50 000,00 (п`ятьдесяттисяч гривень 00 копійок) грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 5 617,69 гривень ( п`ять тисяч шістсот сімнадцять гривень 69 копійок) відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати , пов`язані з оплатою витрат на правову допомогу розміром 1 000,00 гривень ( одна тисяча гривень 00 копійок).
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили, а саме - автомобіль «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , повернути законному власнику.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляції вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1