Єдиний унікальний номер 727/5570/18
Номер провадження 1-кп/725/280/19
УХВАЛА
04.12.2019 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі колегії суддів:

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

За участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні кримінальне провадження №727/5570/18, зареєстрованого в ЄРДР за №0003228 від 10.10.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :
22.11.2019 року до Першотравневого районного суду м. Чернівці надійшли матеріали кримінального провадження №727/5570/17 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

До підготовчого засідання захисником ОСОБА_6 було подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

В обгрунтування клопотання захисник вказував на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, висунуте прокурором обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України відсутнє та є неконкретним за змістом. Зокрема, в обвинуваченні не вказано точний час, спосіб, мотив, конкретні дії обвинуваченого, що входять до об`єктивної сторони інкримінованого йому складу злочину, форми вини. Такі суперечності є істотними, оскільки виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення

Зазначив, що розгляд кримінального провадження за відсутності належним чином сформульованого обвинувачення та належно викладених фактичних обставин злочину, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, позбавляє суд можливості прийняти законне рішення. Окрім того, в обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не містить обставин, що пом`якшують покарання, що відповідно до п.6 ч.2 ст.291 КПК України є обов`язковим.

Також зазначив, що в порушення вимог КПК України, обвинувальний акт було надано підозрюваному та його захиснику старшим слідчим ОСОБА_8 , а не прокурором, без роз`яснення суті обвинувачення. Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до обвинувального акту, не містить даних про всі процесуальні дії за участю підозрюваного ОСОБА_7 .

З наведених вище підстав вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кодексу, а тому просив повернути його для усунення недоліків до прокурору.

Обвинувачений у підготовчому засіданні клопотання захисника підтримав.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність. Вказував, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, єдиною законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність змісту самого обвинувального акту вимогам саме ст. 291 КПК України. Будь-які інші претензії до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи, й підставами для повернення обвинувального акту прокурору бути не можуть.

Згідно положень ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

За змістом п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, співучасть, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо. Відсутність в обвинувальному акті повного фактичного викладу обставин кримінального правопорушення унеможливлює якісний і повний захист і, як наслідок, в майбутньому може виступати підставою для скасування вироку.

Як вбачається з дослідженого в ході підготовчого засідання обвинувального акту, затвердженого 10.10.2017 року, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а саме: у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло.

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.

Разом із тим, в обвинувальному акті обвинувачення викладено не конкретно, деталі вчинення злочину, які характеризують спосіб його вчинення в обвинувальному акті не викладені.

Зокрема, прокурор, зазначаючи, що ОСОБА_7 підшукав легковий автомобіль марки «BMV 525» р.н. « НОМЕР_1 », належний його знайомому ОСОБА_9 , не виклав обставин щодо того, яким чином автомобіль опинився у його користуванні, які обставини були повідомлені ОСОБА_9 з приводу необхідності користування автомобілем та протягом якого часу ОСОБА_7 користувався автомобілем.

Також, прокурор, зазначаючи, що ОСОБА_7 , маючи в своєму розпорядженні реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 , зареєстровані за автомобілем марки «CITROEN Jumper», які в подальшому прикріпив до автомобіля марки «BMV 525», не виклав фактичні обставини обвинувачення з приводу належності автомобіля марки «CITROEN Jumper» НОМЕР_2 та обставин розпорядження реєстраційними номерними знаками обвинуваченим.

Крім того, прокурор, зазначаючи обставини обвинувачення, а саме про те, що «перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , погрожуючи ОСОБА_11 застосуванням зброї невстановленого зразка, з метою заволодіння матеріальними цінностями, застосували до неї насильство, небезпечне для життя та здоров`я, яке виразилось у зв`язуванні рук та ніг потерпілої, та нанесенні їй ударів по голові і тілу, здійснювали пошуки грошей та коштовностей у вказаній квартирі», не конкретизував та не виклав ознак зброї, яку використовував ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , погрожуючи потерпілій ОСОБА_11 та застосовуючи до неї насильство.

Також прокурор, вказуючи про нанесення ударів потерпілій по голові і тілу, не визначили ролі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні даних дій. Аналогічно не конкретизовано обвинувачення щодо визначення способу участі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у зв`язуванні рук та ніг потерпілої, а також здійсненню пошуку грошей та коштовностей у вказаній квартирі.

Таким чином, з змісту обвинувального акту вбачається, що в порушення вимог ст.291 КПК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування не сформульовано детального обвинувачення, тобто такого, що складається з таких відомостей, які повинні бути достатніми для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого проти нього обвинувачення, що також є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Наведені вище недоліки обвинувального акту відносно ОСОБА_7 позбавляють суд можливості призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду та розглянути його по суті, тому суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту з додатками прокурору.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.Статтею 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суд з прав людини" передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно рішення, яке ухвалено у справі "Маттоціа проти Італії" від 25.07.2000 року, зазначено: "Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у пункті "b" частини 3 статті 6 Конвенції.

У справі "Абрамян проти Росії" від 09.10.2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі "Камасінскі проти Австрії), п. 79).

Крім того Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 20.04.2006 року у справі "І. Н. та інші проти Австрії, п. 34).

Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглянути у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "в" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення від 25.03.99 року у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" п. 54).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду в розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому для забезпечення права на захист ОСОБА_7 і усунення недоліків у викладі обвинувачення обвинувальний акт слід повернути прокурору.

У підготовчому засіданні прокурор просив застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, не має постійного джерела доходів, може впливати на потерпілу та свідків, під час досудового розслідування перебував у розшуку, а тому наявні ризики, визначені ст.177 КПК України.

Захисник заперечував проти застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження стосовно заявленого клопотання, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо продовження дії запобіжного заходу чи його зміни відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як було встановлено колегією суддів, ухвалою слідчого судді від ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 11.11.2019 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 60 днів.

Таким чином, термін дії запобіжного заходу ОСОБА_7 спливає у день проведення підготовчого засідання.

Вирішуючи питання щодо застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів, враховуючи думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, враховуючи конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, приходить до висновку, що відносно обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки на даний час наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати судовому провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення. На даний час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого колегія суддів вважає недостатнім.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, оскільки під час досудового розслідування ОСОБА_7 перебував у розшуку.

На підставі наведеного, зважаючи на завдання кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України та виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», а також того, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й потерпілої особи, високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи, який повинен підтвердити або спростувати підозру, яка була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що інший запобіжний захід не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, а тому приходить до висновку, що відносно обвинуваченого необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

При цьому, згідно ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженню, оскільки кримінальне провадження порушено щодо злочину із застосуванням насильства.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.5, 7, 110, 177, 183, 194, 291, 314, 331 320 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні 727/5570/18, зареєстрованого в ЄРДР за №0003228 від 10.10.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0003228 від 10.10.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України - повернути прокурору.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з терміном дії до 12 год. 35 хв. 01 лютого 2020 року.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, обвинуваченому та начальнику Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" для відома та виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3