Справа № 748/110/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/474/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001109, за апеляційною скаргою представника цивільного позивача служби автомобільних доріг у Чернігівській області на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2019 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шестовиця Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_8

представника цивільного позивача ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з вироком суду представник цивільного позивача служби автомобільних доріг у Чернігівській області подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок відносно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову скасувати та ухвалити новий, яким задовольнити позовні вимоги цивільного позивача в повному обсязі.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1444,00 грн. витрат за проведення експертиз.

В задоволенні цивільного позову Служби автомобільних доріг у Чернігівській області до ОСОБА_6 про відшкодування суми заподіяних збитків у розмірі 23 916 грн. відмовлено.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2018 року на трактор моделі К 700 жовтого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та плуг з сімома корпусами.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача зазначає, що не погоджується з вироком суду в частині незадоволення цивільного позову з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права.

Судом при вирішенні цивільного позову не враховано, що діями обвинуваченим було порушено цілісність конструктивних елементів земляного полотна, у зв`язку з чим виникає потреба у проведенні ремонтно-відновлювальних робіт незалежно від місця знаходження труби. Вважає, що у відповідності до вимог ст. 56 КПК України, ст.ст. 16, 22 ЦК України, Постанови Пленуму «Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», з обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно стягнути вартість робіт по відновленню водовідвідної системи земляного полотна на загальну суму 23916,00 грн. згідно кошторисного розрахунку.

В запереченнях на апеляційну скаргу представника позивача захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заявленого цивільного позову. Зазначає, що його підзахисний цивільний позов не визнав, оскільки труба залишилася на місці і він її не пошкодив. В подальшому, працівники поліції та Служби автомобільних доріг у Чернігівській області розкопали та витягнули трубу, самі порушивши її інженерно-технічне облаштування, перевізши її за місцем нинішнього зберігання. Вважає, що стороною позивача обраховано збитки, які не відповідають дійсності та є завищеними, визначення завданої шкоди можливе лише шляхом призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи. Крім того, в порушення вимог Цивільного процесуального кодексу України, стороною позивача в обґрунтування свого позову не надано жодних належних і допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про дійсний розмір заподіяних Царенком збитків та того, що такі збитки були заподіяні саме внаслідок злочинних дій обвинуваченого, а не внаслідок дій працівників поліції. Сторона позивача не долучила на обґрунтування підстав та предмету заявленого позову відповідного висновку будівельно-технічної експертизи та не просили призначити таку експертизу в судовому порядку. Зауважує, що в даному випадку позивач невірно трактує саме поняття «збитки», оскільки збитками є пряма дійсна шкода, яка заподіяна незаконними та протиправними діями обвинуваченого, а не вартість відновлювального ремонту, як фактично вбачається із позову. Висновки суду про відсутність доказів про вже проведені відновлювальні роботи є обґрунтованими. На думку захисника, позовні вимоги заявлені не з приводу відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, а з приводу саме стягнення вартості відновлювального ремонту, які повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства. Тобто, суд 1 інстанції розглянув позов у кримінальному провадженні саме у відповідності до приписів ч. 1 ст. 13 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог та не виходив за такі межі. Просить апеляційну скаргу представника цивільного позивача залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 01 листопада 2018 року, приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, прибув на поле, яке перебуває неподалік с. Шестовиця Чернігівського району Чернігівської області, а саме : на 140 км траси М-01 (Київ-Чернігів-Нові Яриловичі), де шляхом вільного доступу, зачепивши до трактора, таємно намагався викрасти дренажну металеву трубу довжиною 11,4 м, діаметром з одного боку 66 см, з іншого діаметром 45 см, вартістю 755,54 грн., що належить Службі автомобільних доріг у Чернігівській області, однак виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки на тракторі зламався механізм зчеплення.

Заслухавши доповідача, пояснення представника цивільного позивача, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити з викладених в ній підстав; обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду, як і в суді 1 інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та у вироку суду. Цивільний позов не визнав, оскільки збитків злочином не завдав, труба залишилась на місці і він її не пошкодив. Зазначив, що в скоєному щиро кається.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, за зазначених у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими у судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку. Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого ніким не оскаржується.

Його дії судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, і обґрунтовано дійшов висновку про призначення йому покарання у виді громадських робіт, в межах строку, визначеного санкцією інкримінованої статті, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, окрім іншого, до обвинуваченого.

В силу п.3 ч.1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, заподіяної злочином, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Частиною 5 ст. 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 частини 2 цієї статті передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як слідує зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. При цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.1989 року - при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, суд першої інстанції розглянув цивільний позов з дотриманням вимог кримінального та цивільного законодавства.

В судовому засіданні потерпілою стороною заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 23916 грн. та надано відповідний розрахунок на підтвердження позовних вимог, а саме: зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва № ЛК-1534, що складений начальником проектної організації ДП «Чернігівський облавтодор», локальний кошторис на будівельні роботи № ЛК-1534, відомість ресурсів.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 3581/18 від 28.12.2018 року, ринкова вартість дренажної металевої труби довжиною 11,4 м, діаметром з одного боку 66 см, з пошкодженням у вигляді дірки діаметром 50 см, з іншого протилежного боку труби діаметром 45 см, товщина бортику в місці призначеному для з`єднання становить 3 см, а товщина стінки труби в місці пошкодження становить 1,6 см, з урахуванням зносу, на момент вчинення кримінального правопорушення, становила 755,54 грн. Так ж сума збитків від злочину зазначена і у висунутому ОСОБА_6 обвинуваченні.

Судом 1 інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_6 вчинив замах на таємне викрадення чужого майна, також встановлено, що обвинувачений намагався витягнути металеву трубу, однак йому це до кінця не вдалося та труба залишилась лежати у визначеному місці. В подальшому зазначена труба була вилучена з місця її перебування та переміщена на зберігання до іншого місця, де і перебуває на даний час та будь-які ремонтні роботи по її встановленню ще не проводились.

Тому, в даному випадку, колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції про те, що зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва не є доказом суми збитків на момент вчинення кримінального правопорушення, оскільки є лише орієнтовним щодо можливої вартості відновлюваних робіт. Обвинувачений повинен відповідати за реальні матеріальні збитки, які завдав своїми злочинними діями, а не витрати, які можливо будуть затрачені в майбутньому.

Таким чином, враховуючи те, що зведений кошторисний розрахунок в даному випадку не є доказом, яким би повністю обґрунтовувалась сума збитків на момент вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів представника цивільного позивача про необхідність стягнення з обвинуваченого вартості робіт по відновленню водовідвідної системи земляного полотна на загальну суму 23916 грн.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника цивільного позивача служби автомобільних доріг у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4