Справа № 752/6102/19
У Х В А Л А

20.11.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання директора власника арештованого майна ТОВ «Старбілд» - ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.04.2019 року в рамках кримінального провадження №0000045 , -
ВСТАНОВИВ:
до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання директора власника арештованого майна ТОВ «Старбілд» - ОСОБА_3 , в якому просить скасувати арешт накладений на: єдиний майновий комплекс, який складається з нежитлової будівлі, літера А, зальною площею 8,7 кв.м.; нежитлової будівлі, літера Б, загальною площею 8,7 кв.м. та нежитлової будівлі, літера В, загальною площею 8,7 кв.м., який розташований за адресою: м. Київ, вулиця Ліснича, будинок № 2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, який на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Старбілд», , що був застосований на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 17.04.2019 року у справі № 752/6102/19.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 17.04.2019 року у справі № 752/6102/19 накладено арешт на майно, а саме: на єдиний майновий комплекс, який складається з нежитлової будівлі, літера А, загальною площею 8,7 кв.м.; нежитлової будівлі, літера Б, загальною площею 8,7 кв.м. та нежитлової будівлі, літера В, загальною площею 8,7 кв.м., який розташований за адресою: м. Київ, вулиця Ліснича, будинок № 2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, який на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Старбілд», код ЄДРГІОУ 35431401.
Зазначає, що представники ТОВ «Старбілд» не були присутніми при розгляді клопотання старшого слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 про арешт зазначеного майна.
Разом з тим, старшим слідчим слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 було прийнято постанову від 27.09.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000045.

В постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні обставин, що свідчили б про наявність складу кримінального правопорушення встановлено не було, та об`єктивно вичерпані можливості для отримання доказів вчинення кримінального правопорушення.
Зазначає, що постанова про закриття даного кримінального провадження винесена слідчим, а не прокурором, тому питання про скасування арешту на зазначене вище майно не було вирішено, тому з метою забезпечення реального захисту прав, свобод та законних інтересів ТОВ Старбілд", наявна необхідність в скасуванні оскаржуваної ухвали, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Також посилається на те, в матеріалах кримінального провадження № 0000045 були відсутні будь-які докази, які б надавали можливість допускати, що посадовими особами ТОВ «Старбілд» були вчиненні кримінально карані дії, а відтак у слідчого судді були відсутні підстави накладати арешт на майно ТОВ «Старбілд».
Представник ТОВ «Старбілд» - адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності та просив його задовольнити.
Особа за клопотанням якої накладено арешт в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомлені. Слідчому судді надані матеріали кримінального провадження № 0000045.
Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000045 , приходжу до наступних висновків.
З матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 17.04.2019 року у справі № 752/6102/19 накладено арешт на майно, а саме: на єдиний майновий комплекс, який складається з нежитлової будівлі, літера А, загальною площею 8,7 кв.м.; нежитлової будівлі, літера Б, загальною площею 8,7 кв.м. та нежитлової будівлі, літера В, загальною площею 8,7 кв.м., який розташований за адресою: м. Київ, вулиця Ліснича, будинок № 2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, який на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Старбілд», код ЄДРГІОУ 35431401.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так,статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Із матеріалів кримінального провадження № 0000045 вбачається, що старшим слідчим слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 було прийнято постанову від 27.09.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000045, проте постанова про закриття даного кримінального провадження винесена слідчим, а не прокурором, тому питання про скасування арешту на зазначене вище майно не було вирішено.
Тому на даний час, сторона заявника позбавлена можливості в повній мірі реалізовувати своє право власності на вказане майно оскільки щодо нього існує встановлені судом обмеження.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, а тому клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,7,16,28, 174, 309, 392, 532 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання директора власника арештованого майна ТОВ «Старбілд» - ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.04.2019 року в рамках кримінального провадження №0000045 - задовольнити.
Скасувати арешт накладений на: єдиний майновий комплекс, який складається з нежитлової будівлі, літера А, зальною площею 8,7 кв.м.; нежитлової будівлі, літера Б, загальною площею 8,7 кв.м. та нежитлової будівлі, літера В, загальною площею 8,7 кв.м., який розташований за адресою: м. Київ, вулиця Ліснича, будинок № 2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, який на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Старбілд», , що був застосований на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 17.04.2019 року у справі № 752/6102/19.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1