ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-кп/818/2416/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.185,186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 09 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , без участі потерпілих, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 05 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, непрацюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 07 12 2017 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до штрафу на користь держави в розмірі 850 грн.,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі

- за ч.3. ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 , визначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, з відбуттям покарання у кримінально виконавчої установі закритого типу.

Визначено, що строк відбуття покарання ОСОБА_7 слід рахувати з 17 02 2019 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09 10 2018 року по 17 10 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні засудженого ОСОБА_7 ухвалено залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі « Харківська установа виконання покарань (№27) ».

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 14872 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

ОСОБА_7 визнаний винним судом та засуджений за те, що він:

11 03 2018 року в період з 03 год. 45 хв. по 04 год. 20 хв., діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна - автомобільних фар, з метою особистого збагачення, прибув на автомобільну стоянку, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, 11, де переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, з метою реалізації свого злочинного наміру, підійшов до розташованого на стоянці автомобіля марки «Porsche Cayenne» державний номер НОМЕР_1 належного потерпілому ОСОБА_8 і за допомогою заздалегідь заготовленого інструменту викрутки, демонтував та таємно викрав дві автомобільні фари, а саме праву та ліву передні основні фари автомобілю, вартістю 9 620 грн. 25 коп. за кожну, на загальну суму 19 240 грн. 50 коп. Після чого, з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, за аналогічних обставин, 23 07 2018 року в період з 02 год. 40 хв. по 03 год. 10 хв., на автомобільній стоянці, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Сухумська, 11, діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, демонтував та таємно викрав дві автомобільні фари, а саме праву та ліву передні основні фари автомобіля марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_2 , належного потерпілій ОСОБА_9 , вартістю відповідно 12459 грн. 56 коп. та 15265 грн. 50 коп., на загальну суму 27725 грн. 06 коп., після чого, з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілої матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, за аналогічних обставин, 23 07 2018 року близько 03 год. 50 хв. на автомобільній стоянці, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Сухумська, 24, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, з метою реалізації свого злочинного наміру, підійшов до розташованого на стоянці автомобіля марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_3 , належного потерпілому ОСОБА_10 і за допомогою заздалегідь заготовленої викрутки розпочав демонтаж та таємне викрадення двох автомобільних фар, а саме праву та ліву передні основні фари автомобіля, вартістю 87349 грн. кожна, на загальну суму 174698 грн., що є значною шкодою для потерпілого. Однак, ОСОБА_7 довести свій злочинний намір, направлений на таємне викрадання вказаного майна до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як під час вчинення злочину, був помічений потерпілим ОСОБА_10 , який, перебуваючи у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 та почувши сигналізацію, яка спрацювала на його автомобілі, вийшов на балкон та почав вимагати припинення ОСОБА_7 своїх злочинних дій, при цьому останній, розуміючи, що його злочинні дії викриті, з місця скоєння злочину зник.

Крім того, ОСОБА_7 , за аналогічних обставин, 09 08 2018 року в період з 03 год. 58 хв. по 04 год. 20 хв., на автомобільній стоянці за адресою: м. Харків, вул. Ромена Ролана, 15А, діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, демонтував та таємно викрав одну автомобільну фару, а саме ліву передню основну фару автомобіля марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_4 належного потерпілій ОСОБА_11 , вартістю 87349 грн. Після чого, з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілої ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 , за аналогічних обставин, 27 09 2018 року в нічний період часу, у дворі будинку №48, який розташований по пр-ту Л. Свободи в Шевченківському районі м. Харкова, біля під`їзду №2, діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, демонтував та таємно викрав дві автомобільні фари, а саме праву та ліву передні основні фари автомобіля марки «Volkswagen Youareg», д.н.з. НОМЕР_5 належного потерпілому ОСОБА_12 , вартістю 5373 грн. кожна, на загальну суму 10746 грн. Після чого, з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, за аналогічних обставин, ОСОБА_7 27 09 2018 року, в нічний період часу, у дворі буд. №72-В, розташованого по пр-ту Перемоги в Шевченківському районі м. Харкова, діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, демонтував та таємно викрав дві автомобільні фари, а саме праву та ліву передні основні фари автомобіля марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_6 , належного потерпілому ОСОБА_13 , вартістю 7816 грн. 66 коп. кожна, на загальну суму 15633 грн. 32 коп. Після чого, з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, за аналогічних обставин, ОСОБА_7 17 02 2019 року близько 02 год. 03 хв., на автомобільній стоянці за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, 11, діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, демонтував та таємно викрав дві автомобільні фари, а саме праву та ліву передні основні фари автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_7 , належного потерпілому ОСОБА_14 , вартістю 5119 грн. 80 коп. кожна, на загальну суму 10239 грн. 60 коп. Однак, ОСОБА_7 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, довести свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадання вказаного майна, вчинене повторно, до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як на під час руху з місця вчинення злочину, був затриманий водіями таксі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які припинили його злочинну діяльність та разом з співробітниками поліції вилучили відкрито викрадене майно.

Дії обвинуваченого за епізодами викрадення належного потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 майна, які мали місце, відповідно, 11 03 2018 року, 23 07 2018 року, 09 08 2018 року, 27 09 2018 року, судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжки ), вчинені повторно;

Дії обвинуваченого за епізодом викрадення належного потерпілому ОСОБА_10 майна, яке мало місце 23 07 2018 судом кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України як незакінчений замах безпосередньо спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, що завдала б значної шкоди потерпілому, при цьому ОСОБА_7 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Дії обвинуваченого за епізодом викрадення належного потерпілому ОСОБА_14 майна за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України як закінчений замах безпосередньо спрямований на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржуваний вирок, застосувавши щодо нього положення ст.75 КК України з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В обґрунтування своїх доводів зазначив про те, що призначене йому покарання є занадто суворим, судом не враховано усі відомості, що стосуються особи обвинуваченого.

Крім того, апелянт висловив незгоду щодо правової кваліфікації його дій за ч.1 ст.186 КК України, оскільки ч. 2 передбачено грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, яке ним не застосовувалось.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважала оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, просила залишити вимоги апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з оскаржуваного вироку та даних кримінального провадження, Дзержинський районний суд м. Харкова при розгляді кримінального провадження застосував норми ч.3 ст.349 КПК України і, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_12 та даними про особу ОСОБА_7 , не досліджував докази сторони обвинувачення щодо обставин злочину, у вчиненні якого останній обвинувачувався.

Отже, колегія суддів при перегляді вироку щодо ОСОБА_7 враховує вимоги ч.2 ст.394 КПК України про те, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду в суді першої інстанції і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

При цьому належить врахувати те, що матеріали кримінального провадження, в тому числі звукозапис судового засідання, свідчать про те, що при визначенні обсягу досліджуваних доказів, суд дотримався процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, роз`яснив останньому суть обвинувачення, з`ясував, чи правильно він розуміє зміст обставин, згідно обвинувачення, а також роз`яснив йому наслідки процесуальних дій суду, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, а обвинувачений не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які ніким не оспорювалися.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_7 беззаперечно визнавав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і не оспорював обставини зазначені у обвинувальному акті.

Що стосується посилання ОСОБА_7 на те, що суд не правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 186 КК України, а правильною кваліфікацією дій є ч.1 ст.186 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_7 , поміж іншим, визнано винним за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України закінчений замах безпосередньо спрямований на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Кваліфікуючими ознаками грабежу за ч.2 ст.186 КК України є застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погроза застосування такого насильства, вчинення його повторно, або за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, на думку колегії суддів, кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України відповідає встановленим судом першої інстанції фактичним обставинам справи та є правильною, оскільки суд застосував таку кваліфікуючу ознаку як повторність.

Наведене свідчить про те, що доводи апелянта про невірну кваліфікацію його дій саме за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він, здійснюючи грабіж, не застосовував до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я та не погрожував застосуванням такого насильства, є помилковим.

Переглядаючи вирок в частині апеляційних доводів обвинуваченого, щодо невідповідності призначеного покарання його особі внаслідок суворості та необхідності застосування положень ст.ст.75,76 КК України, колегія суддів також вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд дотримався вимог ст.65 КК України, врахувавши суспільну небезпечність, характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, данні про особу обвинуваченого, який раніше був судимим за вчинення корисливого злочину, при цьому наявна судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на час вчинення злочинів не працював, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, за місцем мешкання характеризуються з задовільної сторони, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття ОСОБА_7 у скоєному, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

На підставі наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.3. ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі та, з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначив ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, а також про відсутність підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, колегія суддів знаходить таким, що в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Підстав для визнання будь-яких інших обставин такими, що істотно зменшують небезпеку обвинуваченого, окрім тих, що наведені у вироку, колегія судів не вбачає.

Відтак, призначене ОСОБА_7 остаточне покарання є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, також застосування положень ст.ст. 75,76 КК України колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування або зміни, за обставин, викладених у апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 05 2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4