Дата документу 16.09.2019 Справа № 314/5764/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/5764/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1497/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Харьківський слідчий ізолятор»,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 березня 2019 року відносно ОСОБА_7 за ст. 391 КК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно наданих матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 березня 2019 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

Затверджено угоду від 29 листопада 2018 року по кримінальному провадженню №0001071 від 14.11.2018 про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним і його захисником.
ОСОБА_7 призначено покарання за ст.391 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2017, призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, а саме, з 26 листопада 2018 року.

На вказаний вирок суду 17 липня 2019 року та 22 липня 2019 року від засудженого ОСОБА_7 надійшли апеляційні скарги, подані останнім 17 червня 2019 року та 2 липня 2019 року, в якій апелянт просить застосувати до нього положення ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року, без клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження наведеного вище вироку суду першої інстанції, у зв`язку з чим Запорізьким апеляційним судом подані засудженим апеляційні скарги були повернуті.

6 серпня 2019 року від ОСОБА_7 повторно надійшла апеляційна скарга, подана 15 липня 2019 року, в якій засуджений не погоджується з призначеним строком реального покарання

Одночасно засуджений клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження наведеного вище вироку суду першої інстанції у зв`язку з тим, що його не ознайомили з матеріалами кримінального провадження для написання апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 та захисника, які підтримали клопотання, думку прокурора, який висловив заперечення вимогам клопотання з підстав відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, судова колегія приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень частини 3 статті 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Матеріали провадження відносно ОСОБА_7 свідчать про те, що останній був присутній у судовому засіданні 22 березня 2019 року під час проголошення вироку, судом після проголошення вироку учасникам судового розгляду було роз`яснено порядок і строки його оскарження (а.п. 63, 67), та відповідно розписки копію вироку засуджений отримав 22 березня 2019 року (а.с. 68).
Отже, ОСОБА_7 отримав копію вироку в день його проголошення і тридцяти денний строк на оскарження вироку обчислюється саме з 22 березня 2019 року.
Натомість, від засудженого ОСОБА_7 на адресу суду надійшла перша апеляційна скарга на оскарження вироку, що датована 17 червня 2019 року (а.п. 82).
Таким чином, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що дійсно засудженим з дня отримання копії оскаржуваного вироку, було подано апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Разом з тим, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску цього строку поважними.
Наведені обставини, з урахуванням також і тривалості пропуску строку на апеляційне оскарження, не переконують судову колегія в поважності причин такого пропуску строку, оскільки засуджений мав усі об`єктивні можливості для своєчасного подання апеляції.
Додатково суд зауважує, що ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження мав захисника ОСОБА_8 (а.п. 7), тим самим не був позбавлений можливості отримати правовому допомогу від захисника.
Згідно журналу та аудіозапису судового засідання від 22 березня 2019 року вбачається, що останньому роз`яснювався порядок та строк оскарження вироку.
Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а отже це додатково засвідчує обізнаність останнього про порядок оскарження вироку.
Засуджений в суді апеляційної інстанції підтвердив факт отримання ним копії вироку 22 березня 2019 року та подачу апеляційної скарги лише 17 червня 2019 року.
ОСОБА_7 також зазначив, що причиною пропуску оскарження вироку є не надання йому можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.
Разом з тим, перша заява ОСОБА_7 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження подана до суду 7 травня 2019 року (а.п. 74), тобто вже після набрання вироком законної сили.
Крім того, за заявою засудженого останньому судом першої інстанції було направлено диск з технічним записом судового засідання (а.с.75).
Обставина, зазначена засудженим щодо невідповідності призначеного судом покарання, визначеному в угоді про визнання винуватості спростовується змістом угоди, яка наявна у матеріалах справи (а.с.1-4). При апеляційному розгляді ОСОБА_7 , оглянувши відповідну угоду, підтвердив власний підпис.
Беручи до уваги вище наведені відомості, судова колегія приходить до висновку, що об`єктивні причини, які б могли бути визнані поважними для поновлення строку на оскарження, відсутні.

Отже, судова колегія прийшла до висновку, що ОСОБА_7 пропустив строк на оскарження вироку суду відносно нього, а поважні причини пропуску цього строку відсутні, що є підставою для відхилення відповідного клопотання засудженого.
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає поверненню засудженому у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції і відсутності підстав для поновлення цього строку.
Крім того, колегія суддів, з урахуванням відсутності будь-яких поважних причин пропуску строку на оскарження вироку, вважає за необхідне зауважує, що одна із наведених засудженим підстав оскарження вироку щодо застосування положень ч.5 ст. 72 КК України в попередній редакцї може бути реалізована в порядку ст. 537 КПК України.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 399 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :

клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 березня 2019 року відносно ОСОБА_7 за ст. 391 КК України залишити без задоволення.

Повернути засудженому ОСОБА_7 подану апеляційну скаргу на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 березня 2019 року.

Копію ухвали, разом з апеляційною скаргою апелянта та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який утримується під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4